98 



P. E. Muller. 



saa meget ned , at de ældre Løg komme til at ligge dybt i 

 Jorden. 



Scrophularia nodosa spirer i Overfladen af Jorden og har 

 den første Sommer sin unge Knold liggende i dennes Overflade 

 (Fig. 11); allerede det andet Aar ligger Knolden betydeligt dybere, 

 og de gamle tykke og knudrede Knolde af 8 — 10 Ctm. Diameter 

 kunne findes o — 6 Ctm. under Overfladen. Denne Sænkning i 

 Dybden, der skulde være et Udtryk for la loi de niveau, foregaar, 

 uagtet denne Plante øjensynligt stræber efter ikke at faa sine 

 Erstatningsknopper begravede dybt i Jorden; thi naar Stænglens 



X 



Fig. 11. ScroplmJaria nodosa. 



a Et-;uiiig og b to- eller tre-aarig Knold i den naturlige Afstand fra Jordens 



Overflade, angivet ved en punkteret Linie x—x. c Erstatningsknopper. 



d Gammel Knold og Rod. St. V2. 



Basis er dækket, udvikler der sig umiddelbart i Jordens Over- 

 flade Knolde paa det Sted, hvor et Bladpar skulde have siddet; 

 ofte ses selve disse Blade, om end kun som svage Rudimenter, 

 hvorved det bliver tydeligt, at det er de til disse hørende Knop- 

 per, der ere uddannede til Knolde. >i have her ganske vist 

 efter Hoyers Forklaring et Exempel paa Plantens Evne til at 

 lempe sin Skiiddannelse efter Forholdene og at anbringe sine 

 Heservestoffer paa det for Planten øjensynligt fordelagtigste Sted 

 paa Jordens Overflade, men dens Stræben efter et Normalniveau, 

 der snarere synes den skadelig end nyttig, l)liver vanskelig at 

 fatte. Som det gaar med disse to Exempler, saaledes gaar det 



