Om Hcgnoimeues Forhold til lUiizomplaiitcriie. 1)9 



med mangfoldige andre IManter med lodrette og skraat stillede 

 Rliizomer: deres tilsyneladende Stræben i Dybden efter et Nor- 

 malniveau er ledsaget af en lige saa lovbunden Stradjen bort 

 fra dette. 



Allerede denne stadige Bevægelse i modsat llelning maa 

 vække nogen Tvivl om lligtigbeden af lioyers loi de niveau ; 

 men en Betragtning af den opadgaaende og den dybdesøgende 

 Bevægelse, bver for sig, forekommer mig at bestyrke denne 

 Tvivl. 



Ved den første Fremsættelse af Tlieorien om la loi de ni- 

 neau i 1870 M skildrer lloyer Plantens spontane Forskydning af 

 sit Væxtcentrum opad mod Jordens Overflade saaledes: »Dersom 

 en Ficaria ranunculoides , en Aconitum Napellus , ere blevne 

 plantede altfor dybt, eller dersom deres Stængelbasis er bleven 

 dækket, enten af et .Muldvarpeskud eller ved en anden Jord- 

 dynge , saa ser man hos Ficaria de traadformede eller knold- 

 dannede Adventivrodder , hos Aconitum Erstatniugsknoppen, 

 danne sig ved et af Stænglens nedre Led, undertiden mere end 

 en Decimeter ovenover iModerstamraens Basis. Dette Led bliver 

 Udspringet for en ny Stængel, medens det gamle Væxtcentrum 

 er, saa at sige, domt til at dø ved Kvælning". Som andre 

 Exempler anføres Forholdene hos Scabiosa Snccisa, Iris foeti- 

 dissima og Tamus communis. 1 sin »Flore de la Cote d'Or» 

 supplerer Royer disse Exempler med et tilsvarende hentet fra 

 Ranunculus bulbosus og et ikke ganske analogt fra Ophrydeerne. 



Enhver, der har beskæftiget sig med Undersøgelse af Rhi- 

 zomernes Stilling i Jorden, vil kunne forøge disse Tilfælde med 

 mange andre. Som et karakteristisk Exempel har jeg i Fig. 12 

 afbildet en Scrophularia nodosa, hvis egentlige Knold fra for- 

 rige Aar er forbleven meget mindre end almindeligt, samtidigt 

 med at den er sænket over 1^2 Ctm. ned i Mulden, medens en 

 hel Række af Led har skudt nye Knoldepar, fordi Planten i 



^) Buli. de la soc. bot. de Fraiice, Tom. 17, p. 108. 



