Om Regnormenes F'oiiidld til lilii/.omiilanteme. 113 



danner Lejet for den største Del af de bløde og blege stolonagtige 

 Stængler med Lavblade af Aspernla odorala, Oxalis acetosella, 

 Stellaria nemorum og Holostea samt Adoxa moschateilina; hvor 

 der kan komme lidt Lys ned paa IJnnden, findes tillige Veronica 

 Chamædrys og montana, i de fugtigere Lavninger Cbrysospleniinn 

 alternifolium. Disse i systematisk Henseende meget forskellige 

 Planteformer have deres Jordstængler mærkeligt ensartet ud- 

 viklede. De horizontale IVhizomer tabe hos dem alle tidligt 

 Forbindelsen med Hovedroden, ere straktleddede eller i det 

 mindste delvis straktleddede Vandrere, der bære fine traadfor- 

 mede Rødder ved Leddenes Endepunkter, og hvis væsentligste 

 Forskel synes at bestaa i , at nogle alene benytte Stænglerne 

 som Reservestofbeholdere, andre (Oxalis, Adoxa) tillige Blad- 

 skedernes Basis eller de rudimentære Blades Grunddele. Den 

 store Ensformighed i disse Jordstænglers Bygning og biologiske 

 Forhold berettiger til den Slutning, at de alle ere tillempede til 

 Udvikling paa samme Lokalitet. 



Jordstænglerne strække sig paa Kryds og Tværs over Skov- 

 bunden umiddelbart under Løvet; paa den uregelmæssige gry- 

 nede Overflade finde de jævnUgt Vej mellem de løst liggende 

 Klumper og trænge stundom ind i Hulningerne i Jorden , men 

 have ikke' nogen virkelig geotropisk Krumning; Stolonernes 

 Spids er sart og blød og ganske uskikket til som mange andre 

 stolondannede Rhizomer at bore sig frem i den fastere egent- 

 lige Jord. De forekomme i stor Mængde paa denne Lokalitet, 

 især der hvor Asperula eller Stellaria nemorum optræde i saa- 

 dan Fylde, at de henimod Sommerens Midte, naar den egentlige 

 Foraarsvegetation af Anemone nemorosa, Gagea- og Corydalis- 

 Arterne er forsvunden, brede et sammenhængende grønt Tæppe 

 over Skovbundens visne Løv. Men trods det store Antal af 

 disse Jordstængler, der Aar for Aar gennemkrydse Bunden 1 

 alle Retninger paa Grænsen mellem Løvlaget og Mulden , saa 

 at man skulde tro, at der tilsidst her maatte dannes et tæt 

 Fletværk som en Maatte, findes dog intet saadant. De hvide 



