114 P. E. Muller. 



Stængler forsvinde successivt fra det Sted, hvor de først have 

 været lejrede , og en nærmere Undersøgelse af Maaden , paa 

 hvilken dette sker, viser aldeles klart, at de ikke synke i Jorden, 

 men dækkes af nye Hobe af Regnormeexkrementer , hvor ikke 

 et Muldvarpeskud foranlediger en stærkere Fjernelse fra Over- 

 fladen. Men fortsat Iagttagelse vil tillige vise , at denne uaf- 

 brudte Dækning er aldeles nødvendig for at forhindre, at Stedet 

 bliver ganske ubeboeligt for disse Stoloner. Standses nemlig 

 denne « Hypning" i nogen Tid, hvilket tilfældig sker paa mange 

 Smaapletter hist og her, saa vil Grænsen mellem Løvet og den 

 mineralske Jord blive saaledes gennemvævet af fine Planterødder 

 og sammenspunden af de overalt forekommende Svampmycelier, 

 hist og her tillige af Mosthallus, at derved vil opstaa en kom- 

 pakt Masse, som vil være uigennemtrængelig for de bløde Jord- 

 stængler, og hvori de derfor heller ikke trænge ind. Ligesom 

 disse Rhizomplanter synes i deres l)ygning fuldkomment og paa 

 ensartet Maade tillempede til denne Lokalitet, saaledes viser det 

 sig ogsaa, at de ikke ville kunne trives, i ethvert Fald ikke fyl- 

 digt, uden uafbrudt Paavirkning af denne Jords ejendommeligste 

 Processer, Regnormenes fortsatte Overdækning af alt, hvad der 

 breder sig tæt over Jorden og er knyttet fast til denne. 



I Granskove med god Muld optræder ofte den samme Flora, 

 om end sjældent i lige saa stor Fylde som i Bøgeskovene, og 

 der spiller det bløde Mosdække samme Rolle, som Løvlaget 

 under Bøgene. Der er i saadanne Granskove samme løse For- 

 bindelse mellem Moslaget, der breder sig over Bunden, og 

 selve dennes Muld med Ophobninger af Regnormeexkrementer 

 som den, der er skildret for Bøgeskovenes Vedkommende, og de 

 blege og bløde Stoloner ligge derfor paa tilsvarende Sted og hyppes 

 ved Regnormenes Virksomhed ganske paa samme Maade. 



2. Dels mellem Løvet og Mulden, dels i Muldens 

 øverste Lag finder man lejret Rhizomerne af Viola silvatica, 

 Milium eifusum, Convallaria majalis, Epilobium montanum og 

 Circæa lutetiana. Der er i denne Gruppe ikke Tale om en 



