Om Regnormenes Forliold lil Hhizoiuidantcnie. 



115 



saadaii Ensartethed i llliizoniernes Tillempning lil Voxestedets 

 Ejendommeligheder som i foregaaende Gruppe, og vi maa derfor 

 betragte de her nævnte Plantearter, hver for sig. 



Viola silvatica har et kortleddet, fleraarigt llhizom, der 

 længe bevarer Forbindelsen med Hovedroden (Fig. 15). Det 

 yngste Led, stundom flere saadanne, ligger mellem Løvet og 

 Mulden , og de ret kraftige Rødder udstraale horizontall til Si- 

 derne, fornemmelig paa Overfladen af Mulden, men ogsaa delvis 

 mellem dennes øverste Knolde og Gryn. Rhizomets ældre Dele 



Fig. l.j. Viola silvatica. 

 Vandret Rhizom med Hovedrod, set halvt fra oven, halvt fra Siden. 



St. ^4. 



ere derimod mere eller mindre dækkede , saa at det efter- 

 haanden faar en skraa Stilling i Jorden, med en større eller 

 mindre Vinkel mod Horizoiiten, alt efter Lokalitetens Beskalfen- 

 hed og Intensiteten af det Arbejde, som Regnormene udføre 

 her. Men paa de ældre ligesom paa de yngre Dele af Jord- 

 stænglen ere Rødderne rettede ud til Siderne, saa at hele 

 Plantens underjordiske Del danner en mere eller mindre regel- 

 mæssig skraat stillet Skive , hvorfra de overjordiske Dele skyde 

 lodret i Vejret. Den hele Anordning kan kun opstaa derved, 

 at de horizontale Rødder, der oprindelig ere lejrede mellem 

 Løvet og Mulden, efterhaanden dækkes af Regnormeexkrementer, 



