122 P- E. Muller. 



liar miskendt Sænkningens Aarsag, der i Almindelighed 

 — bortset fra enkelte særlige Tilfælde — ikke skyldes en spontan 

 Virksomhed af de paagældende Planter. 



Knolde og Løg findes derfor i meget forskellig Dybde paa 

 forskellige Steder, uden at man formaar at angive anden Regel 

 end, at de ældre almindeligvis findes dybest. Under Henvisning 

 til det i foregaaende Afsnit herom anførte, skal endnu kun be- 

 mærkes, at jeg har fundet Forskellen størst hos Ficaria ranun- 

 culoides, der ogsaa i mindre Grad end de andre her anførte 

 Knold- og Løgplanter er bunden til en dybmuldet Jord med 

 rig Virksomhed af Regnormene. Langs Kanterne af en Skovsti 

 kan man finde denne Plantes Knolde kun dækkede af V4 — V'a 

 Ctm. Muld, og i en Afstand af 3 — 4 Alen derfra, i den egentlige 

 Skovbund, kunne de forekomme i en Dybde af 5 — 10 Ctm. Og- 

 saa denne Plante kan værge sig mod for stor Dækning ved 

 extraordinær Forlængelse ^) af sin korte, i Almindelighed næsten 

 skiveforniige Rodstok. 



Del er for øvrigt ikke Dækningen alene, der bestemmer 

 Knoldes og Løgs Stilling i Jorden paa en Lokalitet som den her 

 omhandlede, men ogsaa det Sted, hvor Frøet spirer, hvilket 

 ingenlunde altid er lige i Rundens Overflade, saaledes som al- 

 mindeligt antaget. Thi under det løst liggende Løvdække er 

 Jorden saa aaben , opfyldt af Huller og Gange mellem de løst 

 liggende Klumper, at mangfoldige Frø strax ved Spredningen fra 

 Moderplanten eller snart efter ved Regnvandet og andre bevæ- 

 gende ydre Faktorer føres temmelig dybt ned under Overfladen. 

 Dette har jeg navnlig bemærket ved Frøene af Corydalis fabacea, 

 hvis kuglerunde Form og glatte, glinsende Overflade, hvorved 

 de komme til at ligne smaa sorte Glasperler, tillader dem strax 

 ved Udslyngningen af de aabnede Bælge at trille ned mellem 

 det tørre Løv oe: fortsætte Nedrulningen mellem Muldens Knolde 



1) Jfr. f. Ex. Th. Innisch, Beitr. zur vergl. Moiph. d. Pil., Halle, 1854. p. 7, 

 Tab. 1, Fi2. 3-5. 



