Om Resnonneiies Forhold til Hlilzoinplaiiterne. 129 



ville blive udførligere skildrede andensteds M, kun deres Hoved- 

 træk skulle her nævnes. 



Enhver større Forandring i Bøgeskovens Slutning vil for- 

 andre Jordskorpens IJeskafl'enhed. IJorthugning af en større Del 

 af Træerne, Afdrivning af et tilgrænsende Skovstykke, Aabning 

 af en bred Vej gennem Bevoxningen og andre lignende Opera- 

 tioner ville hurtigt destruere Løvdækket. Den umiddelbare Følge 

 heraf er, at den ejendommelige Struktur, som Muldens øverste 

 Lag viser, forsvinder ; Overfladen bliver skorpet og fast. Aarsagen 

 hertil er først og fremmest, at de atmosfæriske Kræfter faa umid- 

 delbar Indflydelse paa Jordoverfladen ; Regnormehobene destru- 

 eres hurtigt af Sol og Vind, og Regnen udjævner ligeledes 

 deres Spor. Men hertil kommer, at de store Regnormeformer 

 efterhaanden optræde sparsommere og trække sig tilbage til 

 mere beskyttede Steder. Jordskorpen taber saaledes sine mang- 

 foldige Aabninger og Hulrum, den bliver en mere homogen 

 Masse, den synker sammen, saa at dens Porevolumen paa den 

 her omhandlede Bund kommer til at ligge mellem 40 og 50 pCt., 

 og den bliver endelig muldfattigere, idet den mister mellem en 

 Fjerdedel og Halvdelen af sine Humusstoffer, sandsynligvis ved 

 en mere energisk Iltning under Solens og Luftens livligere 

 Adgang. 



Men faar denne Tilstand Permanens, saa fortsættes Om- 

 dannelsen endnu videre, samtidig med at de større Regnorme- 

 former ganske trække sig bort fra Arealet. Disse Forhold kan 

 man især bemærke langs kunstigt dannede LMkanter af vore 

 Skove. En Skovbevoxning, der fra sin første Oprindelse og 

 under sin Udvikling har grænset til aabent Terræn, udvikler, 

 som bekendt, sine Randtræer saaledes, at de komme til at danne 

 ligesom en tæt Hæk ud imod den fri Mark, Skoven har mod 

 Udkanten en i< Kappe«, som Forstmændene udtrykke sig, og 

 under dennes Ly strækker den i foregaaende Stykke omhandlede 



Studier over Skovjord, III, 1. c. 



