132 



P. E. Muller. 



Stængelstykker og ligger almindeligvis lige i Jordens Overflade 

 eller endog oven paa denne , saa at Rødderne komme til at 

 udspringe over Jorden og ere ikke som Rødderne hos den 

 dækkede Runds Rhizomplanter bredte ud til Siderne, men gaa 

 lodret nedad ; denne Del af Planten faar derved Udseende af en 

 Pensel med en tæt Rusk af stive Haar. De Rhizomplanter fra 

 den dybe, dækkede Mulds Vegetation, som senest forsvinde her, 

 ere saadanne, der som Viola silvatica have korte Led og længe 

 bevare Forbindelse med Hovedroden. 



■ Flg. 19. Majantliemiim hifolium. 



To vandrette Rhizonier med Reddernes Basaldele i Sltus. 



a blomstrende Stængel, b enkelt Lvsblad. St. ^/4. 



Een Plante med Jordstængler er dog karakteristisk for 

 denne Flora, det er IMajanthemum bifolium. Den findes ikke i 

 den dybmuldede , løvdækkede Skovbund og kan sandsynligvis 

 ikke taale stærk Dækning; men saa snart Løvlaget er forsvun- 

 det, og Jorden er begyndt at blive fast, indfinder den sig og 

 hører hjemme paa alle de senere Stadier af fortsat Omdannelse 

 i Skovbunden. Det straktleddede Rhizom (Fig. 19) kryber vand- 

 ret omkring i Jorden 2 til 6 Ctm. under Overfladen. Uagtet det 

 meget ligner Jordstænglen hos Convallaria majalis (Fig. 16), adskil- 

 les disse Rhizomer dog let derved, at det første ganske mangler 

 den hos Liliekonvallen optrædende Krans af horizontale Rødder 

 paa det af meget forkortede Stængelstykker bestaaende øverste 

 Parti under Lysskuddet (se Fig. 19), og Majblomsten trænger derfor 



