136 P- ^- Muller. 



Udbredningsevne, og nye Former, hvis Tuevæxt umuliggør en- 

 hver Sænkning (Veronica officinalis og flere Græsser), eller hvis 

 Rhizomer kunne leve tæt under Overfladen uden nogensinde at 

 krybe dybere ned i Jorden (Majanthemum bif., Lathyrus macr., 

 Pyrola minor), vandre ind. 



Man maa da heraf slutte, at en «loi de niveau« kun findes 

 paa visse Jorder, der egne sig til et «déplacement» i vertikal 

 Retning, hvis man ikke vil foretrække med nærv. Afhandlings 

 Forfatter, at tilskrive denne Uevægelighed hos mange urteagtige 

 Planter en Egenskab ved Jordbunden paa de bestemte Lokali- 

 teter, hvor det vertikale Deplacement foregaar, i Stedet for at 

 søge Grunden til det i en spontan Virksomhed hos selve 

 Planterne. 



C. Planternes Niveauforandringer paa andre Lokaliteter. 



Ved de ovenfor meddelte Studier over Planternes, navnlig 

 deres Rhizomers, forskellige Stilling i Jorden harForf. indskrænket 

 Undersøgelsens Omraade til Bøgeskoven paa vort sandede Rulle- 

 stensler, fordi Fænomenerne her synes lettest at overskue og 

 deres Aarsager klarest fremtrædende. 



Men vender man sig med den i Bøgeskovene indvundne 

 Erkendelse til andre Vegetationsformer og andre Jordbundsarter, 

 vil man overalt se analoge Forhold. 1 de tætte Krat under 

 Egeskovene paa forskellig Bund, paa de beskyttede, friske Jorder 

 under andre Skovformer, under de permanente Græsganges tætte 

 Vegetation af urteagtige Planler vil man overalt, hvor nogen 

 Sænkning af Planterne foregaar, finde, ikke alene at denne i 

 Hovedsagen kan skyldes Regnormenes Arbejde, men man maa 

 tillige ved en omhyggelig Dissektion af selve den vegetations- 

 bærende Jordbund formentlig erkende, at Sænkningen umuligt 

 kan tilskrives en spontan "jNedkryben« af de rodbærende ud- 

 viklede større Planter. 



Gennem en lang Syslen med dette Fænomen har jeg imid- 

 lertid haft god Lejlighed til at iagttage, at selv om Lumbrici- 



