Expeiinientaluiiders. over Giiidiiingselektricitetens Opr. 



197 



6. Silke. Et snevert Reagensglas A, ydre Diameter 8""", 

 indre 5"'"', omvikledes til en Højde af o'^'" over Hunden 

 med et Stykke saakaldet "raat Silketøj« 

 og befæstedes ved Hjælp af en Prop i 

 Mundingen af det videre Reagensglas D. 

 A fyldes med Kvægsølv, som ved en 

 Metaltraad forbindes med Galvanometret; 

 Kvægsølvet træder ind gennem C, Luften 

 gennem D. I atmosfærisk Luft bliver 

 Silke negativ ved Berøring med Kvæg- 

 sølv ; i iltfri Brint bliver det derimod efterhaanden positivt, som 

 det ses af Udslagene: 



29.3, 29.6, 30.2, 30.4, 30.7, , 32.3. 



Den atmosfæriske Luft havde derefter i 1 Minut Adgang til 

 Silken; derefter var Udslaget sunken til 31.0. Efter 2 Minutters 

 Adgang for Luften sank det til 30.2. 



Man ser heraf, at Ilten har en afgørende Betydning for 

 Elektricitetsudviklingen ved Berøring mellem Kvægsolv og Iso- 

 latorer; fastholdes den af Helmholtz fremsatte Anskuelse om 

 den væsentlige Identitet mellem Gnidnings- og Berøringselek- 

 triciteten , forstaar man herved , at samme Stof snart kan være 

 positiv, snart negativ, eftersom Ilten under Gnidningen Ijernes 

 eller ikke. Med Kvægsølv vil en svag Gnidning bevirke, at 

 Isolatorerne blive negative, medens de ved stærkere Gnidning 

 maa blive positive. Af samme Grund indses Muligheden af, at to 

 Stykker af samme Slof ved Gnidning hver kunne faa sin Elektricitet. 



Det bemærkes, at de undersøgte Stoffer alle vare brænd- 

 bare. Deri ligger, at de have en stor Affinitet til Ilt, som 

 sandsynligvis fortættes paa deres Overflade allerede ved almin- 

 delig Temperatur. Især gælder dette om de harpixagtige Stoller. 

 Det er bekendt, at Terpentinolie optager en stor Mængde Ilt; 

 efter Schonbein spaltes Iltmolekylet i to Atomer ved Berøring 

 med Terpentinolie; det ene Atom optages af Terpentinolien og 

 omdanner den til Harpix , det andet Atom bliver i Terpentin- 

 olien i opløst Tilstand. 



