142 Julius Thomsen. 



Og vender saa i 4. Kvadrant tilbage til Nul. Denne gentagne 

 Stigen og Falden af Elementernes Valens, efterhaanden som 

 Atomvægten gennemløber den bele Gruppe fra 4 til 36 , finder 

 ogsaa sit Udtryk ved de i Kvadranterne indskrevne -i- og — . 

 Med Hensyn til den matbematiske P^rm for Valensens Afbæn- 

 gigbed af Atomvægten, kan der i den givne Udvikling ogsaa 

 findes Antydninger. Et saadant Forhold som det nysomtalte, 

 vilde nemlig i den simpleste Form kunne udtrykkes ved 

 m{s,m.x)^, naar m betegner Valensens iMaximum, altsaa i det 

 foreliggende Tilfælde 4. Man kan derfor antage, at Formlen 



bvor /' betegner en Funktion af Kvadratet paa Sinus , som 

 maatte blive Nul for a lig 4 eller 20 og 4 for a lig 12 eller 

 28, vilde paa en simpel Maade vise Valensens Stigen og Falden 

 med Atomvægtens Tiltagen fra 4 til 36. 



1 den anden Hovedgruppe af Elementer med Atomvægte 

 fra 36 til 132 (Kalium til Jod) genfindes jo de samme alminde- 

 lige Forbold imellem Atomvægten og Stoffernes Egenskaber, og 

 der er ingen Tvivl om, at ogsaa Forholdet i denne Gruppe maa 

 kunne finde sit Udtryk i de ovennævnte Formler, kun maa selv- 

 følgelig Konstanterne være andre, Maximum for Valensen bør 

 maaske sættes noget bøjere , og Vinklen bør betegnes ved 



— .-—- ;:, og muligvis vilde en Gruppering paa Omkredsen af en 

 48 



Ellipse bedst svare til Forholdene. Og paa lignende Maade 



maatte det da gaa med den 3. Hovedgruppe af Elementer med 



Atomvægt fra 132 — 292, af hvilke endnu kun den første Halvdel 



delvis er bekendt. Med Hensyn til den første lille Gruppe 



med Atomvægt Nul til 4 . kan man med Føje antage , at der 



foruden Brint ikke findes noget Grundstof i samme, eftersom 



Atomvægten for det første inaktive Element er 4, og den derved 



fremtrædende Forskel i Atomvægten stemmer med, hvad der 



findes i de andre Rækker. 



