Forfatningsspørgsmaalet i det danske Monarkis Lande 1814 til 18 i8. 161 



kunde være villig til at overtage Hertugdømmet og fri det for 

 den Skæbne atter at falde tilbage under det "danske Aag«. 



Men Holstenerne vilde ikke. Selv Professor Dahlmann 

 (fraWismar), der var saa betagen af Frihedskrigens Begejstring, 

 holdt paa det nedarvede Fyrstehus og udkastede Planen til en 

 nærmere Sammenslutning af Landskaberne og Hansestæderne 

 mellem Rygen og Jylland, for at denne " Kreds » kunde danne 

 et Mellemled mellem Norden og det øvrige Tyskland. Og de 

 indfødte Holstenere vendte sig paa faa Undtagelser nær med 

 Foragt fra den lokkende Tale om tysk Frihed i Modsætning til 

 dansk Trældom. 



Det var i denne Situation, den første Anmodning til Kongen 

 om en Forfatning havde sin Rod. Den kom fra Kommissionen 

 "zur Wiederbesitznahme der Herzoglhiimeri), altsaa kongelige 

 Embedsmænd: Hertugdømmets Kansler v.Brockdorf, Grev Rantzau 

 Breitenburg, Amtmand Johansen og Diplomaten Rist. Under 

 24. Maj 1814 forestillede de i en Memoire Kongen Farerne ved 

 den nærværende Tilstand og foreslog Sammenkaldelsen af en 

 holstensk Landdag, for at denne kunde sende Delegerede til 

 den forestaaende Kongres i Wien og dér udtale Hertugdømmets 

 Vilje at beholde sit Fyrstehus , men tillige Ønsket om at slutte 

 sig til det nye tyske Forbund. Kongen troede ikke paa nogen 

 Fare og afslog Kommissionens Andragende , idet han samtidig 

 udtalte sin Anerkendelse af, at Kansleren i Slesvig (Kriick) ikke 

 havde deltaget i dette Skridt. 



I det følgende Kieler Omslag, efter Nyaar 1815, besluttede 

 Ridderskab og Godsejere at forestille Kongen Umuligheden af 

 at kunne bæi*e den tunge Skattebyrde og betale de under Ok- 

 kupationen paaløbne Restancer, og samtidig bede om Gen- 

 opUvelse af den gamle Forfatning i en tidssvarende Form. 

 Adam Moltke til Niitschau, bekendt af Baggesens «Labyrint» 

 som dennes entusiastiske Ven — (de to dansede i Paris paa 

 Bastillens Ruiner) — blev sendt tilWien til Kongen, der nu 



ir 



