164 A. D. Jørgensen. 



missionen, medens det dog blev tilladt Medlemmerne af denne 

 enkeltvis at henvende sig direkte til Kongen om ethvert af disse 

 Spørgsmaal. 



Kommissionen grupperede sig snart om to Hovedsyns- 

 maader; paa den ene Side den ridderskabelige, saaledes som 

 den blev gjort gældende i Kiel, paa den anden en mere demo- 

 kratisk og frisindet, der kan betegnes som den danske. Denne 

 sidste blev kraftig fremhævet af Møsting, der havde Statsraadet, 

 som jo bestod af lutter kongerigske Mænd, bagved sig og støt- 

 tedes af den danskfødte Rothe , tildels ogsaa af de andre Kan- 

 celliembedsmænd, men ganske særlig af Heinzelmann. Denne 

 var en født Ditmarsker og en højt dannet og erfaren Mand. 

 Han havde været Lærer ved Pædagogiet i Halle og var optraadt 

 som pædagogisk og filologisk Forfatter i Græsk; derpaa var 

 han kommen ind i Rentekammeret i København, senere som 

 Deputeret i det tyske Kancelli; han var her bleven gift med en 

 Søster til Rahbek. I den sidste halve Snes Aar havde han nu 

 været Landfoged i Ditmarsken, og han repræsenterede saaledes 

 paa en fortrinlig Maade den frisindede Aand, som dengang og 

 længe efter var fælles for dette støtte Bondefolk og den oplyste 

 offenlige Mening i Danmark. Møsting forhandlede da ogsaa 

 særlig med Heinzelmann om alle principielle Spørgsmaal, og 

 det blev i Virkeligheden dem, som gav Forfatningsarbejdet sit 

 Præg. Til det holstensk -aristokratiske Parti sluttede derimod 

 Otto Moltke (af Espe) sig i alle væsenlige Spørgsmaal; Stands- 

 interessen overvejede altsaa for alle Parter de nationale Hensyn. 



At følge Forhandlingerne i det enkelte vilde føre for vidt; 

 kun den repræsentative Forsamlings Sammensætning har da 

 ogsaa fremtrædende Interesse. Det aristokratiske Parti holdt 

 her paa to Kamre, det første bestaaende af Ridderskabet, eller 

 som Indrømmelse desuden enkelte høje Embedsmænd, det andet 

 sammensat af de tre Stænder: Godsejere, Borgere og Bønder. 

 Heinzelmann holdt paa ét Kammer og fremsatte alt i Brev til 

 Møsting af 17de ISovbr. det Grundforhold, som senere i det 



