182 ^- D. Jørgensen. 



som med ham var kommen ind i Styrelsen ; ikke uden Føje 

 skrev hans Enke senere om ham: dVlin gode Konge sled sig 

 op for at opfylde sine Kongepligter» ^). 



Den offenlige Drøftelse af Kongelovens Afskaffelse og en 

 Forfatnings Indførelse , som i Fredrik VI's Tid havde været 

 halsløs Gerning, blev fra nu af tilladt, Budgetterne offenlig- 

 gjordes , det kommunale Selvstyre udvikledes , og det var af 

 mange Tegn klart, at Kongen forberedte nye Tilstande. 1842 

 blev der forelagt Stænderne Forslag om Indførelse af Stænder- 

 komiteer, d. e. Udvalg af de fire Forsamlinger, som i Fælles- 

 skab skulde forhandle Rigets almindelige Anliggender, altsaa et 

 meget væsenligt Skridt ud over det bestaaende. Men Forslaget 

 blev kun vedtaget i Kongeriget, og det var alt for farligt i et 

 saa vigtigt Spørgsmaal at lade Hertugdømmerne staa sammen 

 overfor Danmark. Det blev derfor igen henlagt til bedre 

 Tider. 



Disse kom imidlertid ikke. Modsætningen mellem Monar- 

 kiets tvende Hoveddele udvikledes altid skarpere,- og først da 

 der var indtraadt et næsten fuldstændigt Brud efter Udstedelsen 

 af det "Aabne Brev» (8. Juli 1846) kom man ad en modsat Vej 

 tilbage til Forfatningsspørgsmaalet. Det synes nemlig nok saa 

 meget at have været Kongens Følelse for Nødvendigheden af 

 fuldt ud at vinde det danske Folk til Værn mod Fremtidens 

 Storme, som Troen paa at en varig Forsoning kunde opnaas 

 ad denne Vej, der fremkaldte Forhandlingerne i Aaret 1847. I 

 alle Tilfælde fremtræder det saaledes i Kronprinsens bekendte 

 Forestilling af 6. Febr. d. Aar, som jo kun giver Udtryk for de 

 Tanker, der almindelig næredes i den danske Befolkning: «At 

 Hertugdømmernes Befolknings Pluralitet skulde være gunstig 

 stemt for en slig for hele Riget fælles Forfatning, kan man jo 

 ikke vente; men den Begejstring, en slig Forholdsregel vilde 

 vække i hele Kongeriget og i en, skønt maaske ikke stor Del 



1) Peter Rørdam, III, 169. 



