Forf;iliiingssporgsmaalet i tiel (iaiiske Monarkis Lande 1814 til 1848. 191 



Sønderborg indføres Dansk i Skolerne; paa Landet beholdes 

 den daværende (mod Dansk nrellærdige) Grænse for det odenlige 

 Sprog. Der ansættes lo Generalsuperintendenter, en dansk og 

 en tysk, den danske faar tillige Als og Terning Len. Præster 

 skal have gennemgaaet et Aars Øvelse henholdsvis i Kiel eller 

 København og de juridiske Embedsmænd skal have gjort et 

 Aars Tjeneste i det Sprog, de for Fremtiden skal bruge. 



Forfatningsudkastet var omtrent færdigt, da Martsbevægelsen 

 afbrød Arbejderne med det. Der var Møde hos Ørsted den 

 20de om Aftenen, og skønt Hang kunde meddele, at Borger- 

 repræsentanterne var samlede til et extraordinært Møde for at 

 vedtage en Adresse til Kongen, som samme Aften skulde fore- 

 lægges en Forsamling i Kasino, holdt Moltke dog paa, at de 

 burde gøre deres Udkast færdig. Før de skiltes , fik de Efter- 

 retning om, at man næste Dag vilde bede Kongen om en Re- 

 geringsforandring. Moltke beklagede , at man saaledes mis- 

 kendte hans redelige Vilje til at redde Monarkiets Sammenhold, 

 men kørte derpaa hjem uden at lade sig anfægte af de Skarer, 

 som strømmede ud fra Kasino; Bang indrømmer, at han ikke 

 var saa modig og ikke lukkede et Øje den Nat. 



Den næste Dag kuldkastede alt, hvad der var arbejdet og 

 tænkt og drøftet i en hel Menneskealder. Det Spørgsmaal 

 hgger nær, om det dog ikke havde været værd at tage det 

 foreliggende Udkast som et Udgangspunkt for Forhandlingerne, 

 om der da slet ikke var noget heri, som kunde bruges? Vistnok 

 var der ved Moltkes slesvig-holstenske Standpunkt kommen 

 Enkeltheder ind i Forslaget, som umulig kunde fastholdes og 

 som stred mod den foregaaende Regerings klare Formaal — 

 saaledes især første Kammers Sammensætning og den uretfær- 

 dige Sprogordning, — og ved Oprøret var endvidere Forudsæt- 

 ningen for en fælles Forfatning foreløbig bristet; men der var 

 dog givet saa meget i det her tilbudte, og det stod i en saa 

 organisk Forbindelse med de bestaaende Indretninger, at et 

 fuldstændigt Brud, som jo nødvendigvis maatte skade os overfor 



Overs, over D. K. D. Vid. Selsk. Forh. 1895. 13 



