356 Julius Thomsen. 



Og saaledes bliver da Resultatet af denne Del af Undersøgelsen 



T, ™!^~ = 0, 1 1 1 90 + 0,00001 5. 

 Alumuiinm — 



2. Forsøgene til Bestemmelse af den Vægt Ilt, som er forneden til For- 

 brænding af den Brintmængde, der udvikles ved Oplosning af en 

 Vægtenhed Aluminium i Kalilud. 



Som allerede omtalt udføres Forsøget paa den Maade , at 

 Ddviklingsapparatet forbindes direkte med Forbrændingsapparatet, 

 saa at IJrlnten , efterhaanden som den ndvikles , omdannes til 

 Vand ved den tllledede Ilt. Begge Dele af Apparatet bleve 

 vejede før og efter Forsøget; Forskellen imellem disse tvende 

 Vægte giver Vægten af den til Forbrændingen fornødne Ilt- 

 mængde ; dog ere nogle Korrektioner fornødne. 



Naar c og d betegne Vægten af det hele Apparat før og 

 efter Forsøget (selvfølgelig ved samme Varmegrad og Tryk) ^aa 

 er d — c Iltens tilsyneladende Vægt. Da nu Apparatets Rum- 

 fang er uforandret før og efter Forsøget, og da Vejningen sker 

 med Messinglodder, vil Vægtforandringen, beregnet for lufttomt 

 Rum, ligesom ovenfor blive 0.99986 (rf — c). Ligesom Udvik- 

 lingsapparatet er fyldt med Brint før og efter Forsøget, saaledes 

 er Forbrændingsapparatet fyldt med Ilt; men det ved Forbræn- 

 dingen dannede Vand uddriver et Rumfang med Vanddamp 

 mættet Ilt lig med dets eget Rumfang. Betegner man nu den 

 absolute Vægt af den til Forbrændingen medgaaede Iltmængde 

 ved e, saa er Vægten af det dannede Vand tilnærmelsesvis 

 1,126-«. Naar endvidere/ er Rumfanget af et Gram Vand ved 

 Forsøgets Varmegrad og g Vægten af en Kubikcentimeter med 

 Vanddamp mættet Luft ved Forsøgets Varmegrad og Lufttryk, 

 saa bliver Vægten af den af det dannede Vand fortrængte Ilt- 

 mængde l,126.e./. g, og dette er et Vægttab, som bør bringes 

 med i Beregning. 



Som allerede omtalt bliver en ringe Del af den ved For- 

 søgets Slutning udviklede Brint ikke forbrændt, fordi Udviklingen 



