400 •'f'h- Lange. 



imod, kan der dog neppe være nogen Tvivl om, at Navnet 

 C. Oxyacantlia L. er kollektivt og indbefatter de 2 i senere Tid 

 af de fleste Systematikere med god Grund adskilte Arter, en 

 Adskillelse, hvortil Berettigelsen kan hentes dels fra organo- 

 grafiske (Bladenes Nervation [Fig. 1 og 2J og Indskæring, Grif- 

 lernes og Stenenes Antal), dels fra biologiske Forhold (forskellig 

 Blomstrings- og Frngtmodningstid). 



Tidligst er denne Sondring fremført af Jacquin (Flora 

 austriaca vol. 111, 1775) og Allione (Flora pedemont. 1785 under 

 Mespilus), men flere samtidige og nyere Forfattere have afveget 

 herfra, dels ved at sammenfatte de 2 Arter som Varieteter af 

 den ene linnéiske Art Oæyacnniha (f. Eks. De Candolles Pro- 

 dromus, Clairville, Regel o. fl.), dels ved at ombytte Nav- 

 nene , saaledes at C. monogyna Jacq. erklæres for den ægte 

 C. Oæyacantha L. Og Jacquins C. O.ryac. da tildeles et andet 

 Navn (C. Oxyacanilwides Thuill., Mespilus lævigata Poir.); til 

 denne Anskuelse slutte sig Scopoli, Bertoloni o. fl. 



At denne forskellige Opfattelse maa gøre Synonymiken i 

 høj Grad indviklet, er en Selvfølge; men til Afgørelsen af det 

 Spørgsmaal, hvilken af de tvende nu adskilte Arier der er nær- 

 mest berettiget til at bære det linnéiske Navn Oxyacantlia^ giver 

 hverken Linnés Diagnose eller Synonymer nogen direkte An- 

 visning, saa meget mindre som begge Arterne findes i Sverige. 

 Da imidlertid Linné saavel i Sp. pi. som i Fl. Suec. har an- 

 bragt sin C. Oxyacantlia i Digynia^ ligger det nær at antage, at 

 han ikke fortrinsvis kan have havt C. monogyna for Øje ^) , idet 

 denne næsten altid er engriflet; Jacquins Nomenklatur for- 

 tjener derfor at beholdes, saa meget mere som den ledsages af 

 gode og let kendelige Figurer'-), medens det turde vise sig at 



^) Om Linnés C. Oxi/acanfha /3, hvortil citeres Mespilus apii folio laci- 

 niato Bauh., svarer til C. monogyna Jacq., er tvivlsomt og neppe sand- 

 synligt, da denne kun angives fra et enkelt Voxested («in sylva Valena 

 pr. Monspeliuni"). Maaske sigtes der til C. monog. var. laciniata. 



2) Flora austriaca III, tab. 292. 



