410 Joh. Lange. 



Gnssone^) kiin »Mespilus monogyna*^^ og efter Analogi med 

 de øvrige Middelhavslande maa dette formodes at forholde sig 

 rigtigt, skønt Beskrivelsen anf. St. er saaledes afiattet (pednnculi 

 glabri, fl. 1 — 2-gyni), at den kan omfatte begge Arter. 



I Grækenland findes ifølge Bois sier ^) begge Arter, 

 hvoraf dog C. monogyna er den almindeligste, udbredt mod 0. 

 indtil Persien. 



Af ovenstaaende Redegørelse kan bl. a. udledes følgende 

 Resultater : 



1) at Angivelserne hos største Delen af Forfattere med 

 Hensyn til de to omhandlede Arters Udbredelse i Evropa ere 

 for usikre til at tjene som Grundlag for afgørende Slutninger, 

 og at der følgelig maa ønskes fyldigere og paalideligere Oplys- 

 ninger, dette Spørgsmaal vedkommende; 



2) at i Nord-Evropa synes C. monogyna Jacq. at gaa længst 

 imod IN.^), ligesom de Levninger af Cratægua , der findes i de 

 ældre Jordlag, vidne om, at den længe har udgjort en Del af 

 disse Landes Vegetation ; 



3) at i Syd -Evropa begge Arter findes, men medens 

 C. monog. overalt er almindelig, er C. Ox. langt sjeldnere og i 

 mange Egne aldeles ikke bemærket. 



jNaar vi nu fra dette Udgangspunkt spørge , hvorledes det 

 forholder sig i vort eget Fædreland, da gælder det samme her 

 som i de fleste andre Lande, at det relative Forhold mellem 

 disse Arters Forekomst ikke med INøjagtighed kan angives. I 

 Udkanten af og paa aubne Steder i Skove, paa selve Skov- 

 bunden^), i Krat o. s. v. kan man ikke sjeldent iagttage C.Oæya- 



') Flora Sicula I, p. 555. 



-) Flora orientalis II, p. 664. 



^) Nymans Angivelse for C. monogyna (Consp. 11. Eur. 1878 — 82) "Eu- 

 ropa oninis, e.\cl. Scandinavia bor. (Fennia, Ross. bor.)», stemmer ikke 

 overens med det virkelige Forhold. 



••) Vaupell ("de danske Skove«, pag. 31) angiver Hvidtjorn som Underskov 

 i Egeskoven, hvor don ofte danner tæt Krat (tilligemed Hasselen), men 



