14 E. Rostrup. 



udkomne Værk af Winter M er dog som Voxested tilføjet 

 R. rubrum. 1 England synes den slet ikke at være kjendt. 

 Ribes Orossularia og R. nigrum har jeg overhovedet ikke set 

 anførte som Værtplanter for Gaeoma nogensteds udenfor Dan- 

 mark, thi Uredo Ribicola Lasch er rimeligvis Stylosporeformen 

 af Cronartmm. P. A. Karsten-) nævner som en Mulighed, at 

 Gaeoma Ribesii skulde være Stylosporeform af Puccinia Ribis 

 DC, hvortil han, ligesom Winter og flere, ogsaa henfører 

 Åecidium Grossulariae (Pers.); men disse tre Uredineer have 

 sikkerlig intet andet fælles end Voxestedet. Det skal endnu 

 tilføjes, at de to nævnte Caeomaformer ligne hinanden saameget, 

 at de af ældre P'orfattere sædvanlig betragtedes som én Art. 



En paa Populus alba og tremula forekommende Melampsora 

 har sin Æcidieform i den længst bekjendte og almindelig ud- 

 bredte Gaeoma Mercurialis (Pers.). Udsædsforsøg ere gjentagne 

 Gauge lykkedes baade for P. Nielsen og mig. Jeg havde saa- 

 ledes lidlig i Foraaret 1880 anbragt Grene af Populus tremula^ 

 tagne af samme Træ, i to store dækkede Cylinderglas, hvori 

 de udviklede deres Blade. I det ene Glas besaaede jeg den 

 14. Maj Bladene med friske Sporer af Gaeoma Mercurialis og 

 Resultatet var, at der den 26. Maj fandtes talrige prægtigt ud- 

 viklede gule Uredohobe, tilhørende Melampsora Tremulae Tul., 

 paa alle de besaaede Blade, medens Bladene i det andet Glas 

 vedbleve at være fri for Rust. De ved denne Udsæd frembragte 

 Stylosporer vare 18—20 Mikromill. lange og 12 — 15 Mikr. tykke 

 (Fig. 12 og 13); de omgivende kolbeformede Parafyser vare 60 

 Mikr. lange og 20 Mikr. tykke (Fig. 14 og 15). 



I Tidsskrift for Skovbrug, Vi Bd., S. 219, har jeg nævnt 

 de Grunde, som bevægede mig til at anstille Forsøg med Hen- 

 syn til, om Gaeoma pinitorquum A. Br. stod i genetisk Forbin- 

 delse med en paa Populus forekommende Melampsora. De der 



M Die Pilze Deutschlands. I. S. 258 (li 

 ^) Mycologia l'ennica, IV, p. 38. 



