Frederik IV's Forlioki lil LJoiuJcslaiiden. 23 



kunde bygges videre paa den til at udviltle en national Hær, 

 ligesom man allerede havde faaet et nationalt Søværn. 



Naar Landmilitsen desuagtet mindes i vor Historie som 

 den, der mere har været til Skade end til Gavn, er det ikke 

 blot, fordi man med Urette har tillagt Frederik IV at have over- 

 draget Udskrivningen til Herremændene, men endnu mere, fordi 

 man har paastaaet, at den har havt Stavnsbaandets Indførelse 

 i Følge. 



Herom have Jurister og Historikere været enige siden 

 Henrik Stampes Tid. Kun har der været Meningsforskjel om, 

 hvor naar under Frederik IV Stavnsbaandet er blevet indført. 

 Medens det tidligere blev antaget, at det havde hørt til Land- 

 militsen lige siden dennes Oprettelse, er der i dette Aarhundrede, 

 særlig efter Mandix's Landvæsensret, blevet opstillet den Lære, 

 at det, enten delvis eller helt, først var indført af Kongen i Aaret 

 1724. Denne Mening viser sig strax som ugrundet, da den 

 hviler paa en urigtig Forudsætning, at Frederik IV nemlig i dette 

 Aar skulde have indført Ileserveruller paa Proprietærgodserne 

 over Mandskabet fra 14 — 35 Aar. Dette skete vitterlig allerede 

 1701 (Instrux af Kongen for Kommissionen til Landmilitsens 

 Indrettelse af 16. April 1701), og dermed er Grunden, hvorpaa 

 hin Mening hviler, borte. 



Selve Hovedpaastanden, at der har været indført et Stavns- 

 baand i Frederik IV's Tid, er imidlertid ikke bygget paa en 

 solidere Grundvold. Den hviler alene paa den Slutning, at 

 fordi Kongen paalagde Godsejerne at stille Rekrutter, fulgte deraf, 

 at det unge Mandskab ikke uden deres Samtykke kunde forlade 

 Godserne, saa længe de vare i Udskrivningsalderen; derfor 

 havde Indretningen af Reserveruller over Mandskabet fra 14 til 

 35 Aar bundet dette i saa mange Aar til Stavnen. Men denne 

 Slutning er aldeles løs, da den ikke har en eneste Kjendsgjer- 

 ning at støtte sig til, og der hverken i de trykte Forordninger 

 eller i utrykte Aktstykker findes noget Træk, der taler for den. 

 Derimod er der bestemte Vidnesbyrd imod den hele Lære, idet 



