Et Falsum vedrorende Archimedes. 27 



var det jo muligt, al ogsaa Tartaglia havde besiddet et saadant 

 Haandskrift. Men det af iNlai udgivne Fragment er kun 

 en Retroversion fra det 16. Aarh. efter selve Tar- 

 taglias Udgave. Denne Mening har jeg allerede fremsat i 

 Fortalen til Archimedes Hl S. XXXII Anm., og noget lignende 

 synes Charles Thurot at have tænkt sig; men et udtømmende 

 Bevis er dog, saa vidt vides, ikke hidtil leveret. Det er det, 

 jeg her vil forsøge. 



Mai angiver at have taget sit Fragment »e duobus codicibus 

 Vaticanis". Han sigter derved til Vat. Gr. 1316 og 1347, hvoraf 

 den sidste, der har tilhørt Fulvius Ursinus (Slutn. af 16 Aarh.), 

 er en Kopi efter den ligeledes meget unge cod. 1316. Medens 

 de i det hele stemme selv i Smaafejl, saa udelader 1347 det 

 xat, hvormed 1316 ganske abrupt ender, og tilføjer til Overskrif- 

 ten yj 7t£p} Toju uyooiihoiv ^ medens 1316 kun har: ^Apyi[XT]dooQ 

 TTsp} zcbv odaxt kcpiaxaiiivuiv. Vat. 1316, hvormed vi altsaa alene 

 have at gjøre, indeholder foruden de 2 "suppositiones" hos 

 Tartaglia prop. 1 med Bevis, propp. 2 — 7 uden Beviser samt 

 det halve af prop. 8, ligeledes uden Bevis. Dette er nu allerede 

 mistænkeligt, da man ikke indser, hvorledes en Afskriver skulde 

 falde paa at medtage Beviset for prop. 1 , medens han udelod 

 det for de andre. Og denne Mistanke bekræftes ved en Bække 

 andre Omstændigheder. 



Medens Sproget i det hele er ret godt, er der dog i Stillingen 

 af et Attribut til et Substantiv med Artikel en Fejl, der kommer 

 saa tidt igjen, at man ikke kan antage det for en Afskriverfejl. 

 Saaledes S. 3.56, 7 (i min Udg.): bno rou uypou uTzepdvo) auxou 

 ovzoQ^ 358, 4: zå azepea uypoo xouipozepa, 358, 6: zh byphv 

 laopéye&SQ, 358, 12: zo uypov laopéysi^eg. Forkert er ogsaa 

 5d(op i Titlen og S. 357, 6, da der ikke er Tale om Vand, men 

 om en hvilkensomhelst Vædske [uypou, som det ellers hedder). 

 Den latinske Oversættelses de insidentibus aquae i Titlen, medens 

 der ellers overalt rigtigt staar humidum, forklares ganske naturligt 

 derved, at Oversætteren uden Tvivl forefandt den græske Titel 



