32 T. N. Thiele. 



Sted, men altid lade os i fuldstændig Uvished om Stjernens Af- 

 stand fra Iagttageren; det er kun Synslinien, som Iagttagelserne 

 give, Sted(3t paa Linien er ubekjendt. 



Paa den ene Side tvinges man altsaa til at vælge det givne 

 paa saadan Maade, at tre eller flere Retningsiagttagelser træde 

 i Stedet for de to fuldstændige Stedbestemmelser; men paa den 

 anden Side kræver Opgavens Natur bestemt, at det givne skal 

 foreligge i Form af de to fuldstændige Stedbestemmelser. 



Ud af dette Dilemma hjælpe Astronomerne sig ved et godt 

 og gammelt Kunstgreb; man supplerer to Retningsiagttagelser 

 med hypothetisk antagne Værdier for Afstanden , hvilke man 

 forbeholder sig at rette paa, saalænge indtil de øvrige Retnings- 

 iagttagelser ere tilfredsstillede. Men for at Regningen efter 

 denne Plan ikke skal blive uoverkommeligt vidtløftig, er det 

 nødvendigt, at man begynder Regningen med Værdier for de 

 gjættede Afstande, som ikke fjerne sig altfor meget fra Sand- 

 heden. 



Dette er Oprindelsen til den saakaldte theoriske Astro- 

 nomi, i hvilken man endnu benytter de Kepplerske Love, uagtet 

 de kun kunne fremstille Bevægelserne indenfor meget korte 

 Tidsrum. Man er tvungen til at anvende Tilnærmelsesformler, 

 og dertil ere de Kepplerske Love fortræffelige; thi som Gauss 

 har vist, er det let efter dem at beregne de ubekjendte Afstande, 

 og de Værdier, man finder for disse, ville tillige i Reglen ligge 

 Sandheden saa nær, at man kommer til Ende med F'orsøgene i 

 de faa Gjentagelser af Regningen, som alligevel maatte gjøres 

 for at kunne bygge paa tilstrækkeligt udstrakte Rækker af Iagt- 

 tagelser. 



Men fordi den Kepplerske Tilnærmelse er god, er det ikke 

 sagt, at den er den eneste anvendelige, og navnlig maa det 

 fastholdes, at Bestemmelsen af Elementerne i de Kepplerske 

 Baneellipser er noget meget underordnet, og at Hovedsagen 

 er Bestemmelsen af de ubekjendte Afstande mellem Jordea 

 og Stjernen. 



