Bemærkninger til nogle Steder i Versene i Heiniskringla. 49 



I Stedet for valserkja har Fms. 1, 123 valser kj ar, for 

 ve5rhir5ir ve5rhirDi, for hurOa hurQar. Læsemaaderne i 

 Fms. maa foretrækkes, og hvad vecirhirOi angaar, synes det 

 at være aldeles utvivlsomt, at denne Form er den rigtige, da 

 kun Akkusativ, men ikke Nominativ passer her. 



Ordfølgen: J)å er gramr ba9 stir5an valserkjar ve6r- 

 hirOi (= valveørs serkjar hiråi, Kampsærkens Ejer) varOa 

 virki fyr HagbarSa hur5ar hlymnjor5um. 



Hkr. 144,20-24. 

 Einarr skålaglamm : Varat i gegn {)6tt ger5i 

 garårognir styr har5an 

 gengiligt at ganga 

 geirråsar her [jeira 

 J)å er med Fri'sa fylki. 

 for gunnviQurr sunnan 

 kyaddi vigs ok Vinda 

 vågs blakkriSi Frakka. 



Formen varat i den første Verslinje er tvivlsom. Det er 

 nemlig et Spørgsmaal, om man i det 10de Aarhundrede kunde 

 sige varat for vasat. Selve Formen var (for vas), uden den 

 enklitisk tilfojede Nægtelse, kan næppe have været saa tidlig i 

 Brug. Derimod er det tænkeligt, at s imellem to Vokaler alle- 

 rede saa tidlig var gaaet over til r. Jeg kan dog ikke paavise 

 et tidligere Exempel herpaa end fra det 12te Aarhundrede. Det 

 hedder nemlig i en Halvstrofe af Einarr Ski'ilason Hkr. 709 

 (Fms. 7, 184): 



L u k u våg V i k u 



Tara k o s t r fara 



bryns Bjorgynjar 



braut håskrautum. 



Da vara rimer med fara, kan her ikke læses vasa. Det 

 er altsaa sikkert, at Formen vara (for vasa) var tilstede i den 

 sidste Halvdel af det l2te Aarhundrede og Muligheden af dens 



