50 J- Thorkelsson. 



Tilværelse i det I Ode Aarhundrede kan ikke absolut nægtes. 

 Stavelserne var (i var at) og ger- (i ger5i) kunne rime med 

 hinanden, og for saa vidt er her] ingen Ændring nødvendig. 

 Jeg er imidlertid tilbojelig til at antage, at der oprindelig har 

 staaet var5at for var at. Stavelserne var5- og ger5- danne 

 fuldkommen rigtige Halvrim. 



Den femte Verslinje: t)å er me5 Fri'sa fylki savner 

 Stavelserim og maa følgelig være forvansket. 1 Stedet for [)å 

 er maa læses jpås (== t)å es) og Formen Frisa maa indtage 

 den sidste Plads i Verslinjen. Saaledes faar man rigtige Rim, 

 J)ås, Fris- (K. Gislason, Njåla 2, 216,35). Ligesom i Formen 

 J)ås smelter es sammen med foregaaende Ord i Formen sås 



(== så es): 



Sås me5 Sygna ræs i 



siSr at blot eru kvi5ju6 (Fms. 2, 53,23). 



I Geisli, Cederschiolds Udg. Str. 57,1, bor der vistnok 

 læses nus for nii es: 



Nus oss Jjau es vann tis i 

 verk fyr pjob at merkja. 



Sn. E. 2, 138,18. 416,35 hvés = hvé es: 



Hvés, ef ek hleyp at krus i. 

 Heller ikke findes Stavelserim i den 7de Verslinje: 

 kvaddi vigs ok Vinda. 



Da der ikke er nogen Grund til at betvivle Rigtigheden af 

 Ordet Vinda, saa maa Bagrimet være Vind-. For kvaddi 

 kan have staaet keiidi. Indsættes dette for kvaddi, faar man 

 rigtige Halvrim: kend-, Vind-. Vågs blakkriSi kendi 

 vigs, Havhestens Rytter (Skibets Fører el. Bruger) prøvede 

 Kamp. 



Hkr. 146, 12-15 b: 

 Einarr skålaglamm : Bara ma5r lyngs en lengra 

 loptvar<3a5ar barOa 



