64 •'• Thorkelsson. 



lyQa staar sidst i Linjen. Ordene fra ei\ me5 (elier fer ek 

 me6; Kringla og CF. 166,38 liave fer ek) kan jeg ikke for- 

 klare. Jeg gjætter paa fræk nu. Landher Sar skrives i CF. 

 i ét Ord, landherSar. Denne Form er sandsynligvis den 

 rigtige og er nom. pi. af landher5ir = landhirSir, Land- 

 styrer, Konge. Formen her5ir synes at være oprindeligere end 

 hir5ir og stemmer bedre end denne med gotisk hairdeis, en 

 Hyrde. I Oldsaxisk findes Former baade med e og i i første 

 Stavelse, nemlig herd i og hird i. For styr ir (mundjokuls 

 styrir, Haandisens, Sølvets Ejer) har Fms. ryrir, hvilken Form 

 eg betragter som den oprindelige Læsemaade. I)ykkjask J)ess 

 ere næppe rigtige Former. I Stedet derfor har Fms. 3, 8,8 og 

 Fsk. 67,22: {jykkjat mer, som sikkert er det rigtige. For 

 her i den sidste Linje har K. og Fms. styr, som synes at 

 passe bedre end her. 



Ordfølgen: Mundut t)ess ver5a skop, alls landherdar 

 sotlu I)r6tthar6an {)rænda gram fræknu ly 5a li5i, at 

 margdyrr mundjokuls ryrir myndi koma or slikum 

 styr. \lér {)ykkjat gotnar geta glikligs: Skjæbnen har 

 vistnok ikke villet, da Landstyrerne angreb Trøndernes kække 

 Konge med en tapper Krigerskare , at den fortræffelige Mand 

 skulde undslippe fra en saadan Kamp. Det forekommer mig, at 

 Folks Gisninger (i den Henseende) ikke ere sandsynlige 



Mundjokuls ryrir. Sølvets Formindsker (Uddeler), Manden. 

 Gotnar (IMændene) er Subjektet i [jykkjat mér, synes mig ikke. 



Hkr. 2l7,i-4b. 

 Hallfre5r vandræ5askald: Enn s eg ir au 5 ar kenni 



austr i målma g n au s t an 

 seggr fra sårum tiggja 

 sumr e5a brott um konuium. 



Stavelserne sumr og kom danne Halvrim, men her (i Bag- 

 linjen) skal staa Helrim. Der maa altsaa enten skrives sumr, 

 kumnu-m, eller somr, komnum. 



