Bemæikiiiniier til nogle Steder i Versene i Heimskringla. 69 



at være en sproglig Umulighed, at l)M'sa, som er sammensat 

 af \)\i, dat. sg. af pat, og Suffixet -sa, kan være af Hankjøn. 

 Det maa nødvendigvis være et Intetkjonsord , saaledes som det 

 er i Ordforbindelserne å J)visa pin gi, å pvisa Ian di. Jeg 

 antager, at heimi er dat. sg. ikke af heimr. Verden, men 

 af en Neutralform, som i nom. sg. er heimi = heima. Hjem, 

 Bopæl, Hjemland, Land. Gen. sg. af denne Neutralform 

 synes at forekomme i Ordformerne heimisgar5ar (på er 

 horskr ok pugull | kømr heimisgaråa til. Håvam. 6), og 

 heimiskviår (hæimiscvi5arvitni, Norges g. Love, '2, 505,19. 

 I Grettis saga, Rh. 1853^ 12,29 er Formen pvisa neutral, pvisa 

 s kål di hører her sammen. Jeg tror saaledes at kunne paastaa, 

 at Ordformen pvisa altid er neutral. 



Hkr. 444, 10-11 b. 

 Sighvatr {)or5arson : Bl 6 5 kom varmt i vi5an 

 vå frægr konungr æg i. 



Det er sikkert, at Formen frægr bor skrives med æ (ikke 

 med æ). Stavelsen frægr, hvis Vokal er æ, danner her For- 

 rimet. Bagrimets Vokal maa derfor ogsaa være æ. Her maa 

 altsaa skrives æg i (ikke ægi). Dette er et af de Steder, af 

 hvilke det fremgaar med Bestemthed, at ægir som Benævnelse 

 for Havet bor skrives med æ; ægir derimod (nomen agentis af 

 Verbet ægja, indjage Skræk, forfærde) betyder den skrækind- 

 jagende, forfærdende. Da Ordet ægir, saa vidt jeg ved, ikke 

 forekommer i de ældste islandske Haandskrifter (fra 1200 til 

 1240), i hvilke der nojagtig skjelnes imellem æ og æ, saa kan 

 jeg ikke anføre noget Exempel af islandsk Prosa til Støtte for 

 den her omhandlede Skrivemaade. Derimod kan jeg anføre et 

 Exempel af et norsk Haandskrift (Pergamentskodex Nr. 6 folio i 

 det kgl. svenske Rigsbibliotheks Haandskriftsamling), hvorefter 

 Barlaamssaga, Chr. 1851, er udgivet. Dette Haandskrift skjelner 

 nojagtig mellem æ og æ. Bari. 26,20: {)ar matte eigi talu a 

 koma helldr en a æge sannd. Jes skal forovrigt tillade mig 



