b John Sebelien. 



mellem Blodet og Mælken, og den Identitet, man i Reglen an- 

 tager mellem det i Blodet og det i Mælken værende Albumin, 

 ligger det nær at gjøre den Bemærkrn'ng, at der rimeligvis ogsaa 

 i Mælken findes saadanne Blodserumbestanddele, som kunne 

 forurene en Del af Kaseinet, saaledes at dette viser sig med 

 Globulinernes Egenskaber. En saadao Indvending bliver end 

 yderligere naturlig, naar man erindrer, at Mælken virkelig ifølge 

 Schmid t-Miilhei m ^) indeholder et paaviseligt Spor afLecilhin, 

 og at dette Stof efter al Sandsynlighed er det virksomme ved 

 den omtalte Forurening af Kaseinet. 



Imidlertid maa det erindres, at et urent Kasein atter ved 

 en enkelt Rensning antager sine oprindelige Egenskaber, og det 

 er derfor meget lidt sandsynligt, at vort Laktogiobulin, som har 

 været underkastet gjentagne Rensninger, endnu skulde indeholde 

 saamegen Urenhed, at det kunde have nogen væsentlig Ind- 

 flydelse. 



Det er særligt med Hensyn til Opløselighedsforholdene, at 

 det urene Kasein og Globulinet ligne hinanden; ligeledes mister 

 Kaseinet i andre Henseender flere af sine væsentlige Egenskaber, 

 f. Ex. sin Koagulalionsevne for Løbe. Derimod foreligger der, 

 mig bekjendt, intet om, hvorledes en kogsaltholdig Kaseinopløs- 

 ning under saadanne Omstændigheder vil forholde sig i Varmen. 

 Jeg undersøgte derfor, om en Kaseinopløsning kunde bringes 

 til at koagulere ved Opvarmning paa den Maade og under saa- 

 danne Omstændigheder, som det er omtalt, at det som Lakto- 

 giobulin betragtede Stof gjorde. 



I den Anledning opløstes rent Kasein (fremstillet efter 

 Hammarstens Methode ved 3 Gange gjentagen Fældning med 

 Eddikesyre) ved Hjælp af lidt \lkali i Vand til amfoter Reaktion, 

 og blandedes med saamegen Kogsalt, al Opløsningen indeholdt 

 o — 1 ", o Klornatrium. 



Ved 5 "/o jS'aCl holdt Oplosningen sig fuldstændig klar lige 



M Plliieeis Archiv XXX. p. 379. 



