Om Kvægsølvforiltesaltenes Forhold mod Ammoniak. 43 



Sølv under en anden Form end som Kvægsølvforchlorid, frem- 

 gaar deraf, at, naar den efter Udvaskning med Vand, for at be- 

 fries for en mulig Rest af Chlorammonium , behandles med 

 kold, temmelig, svag Saltsyre (Vf. = 1,035), da opløses den for 

 en stor Del deraf. Den hvide, uopløste Del forholder sig som 

 Kvægsølvforchlorid. Opløsningen derimod gav stærkt, hvidt 

 Bundfald med Ammoniak, stærkt, rødt Bundfald med Jodkalium, 

 rigeligt Bundfald med Svovlbrinte og derefter Udvikling af Am- 

 moniak ved Opvarmning med Natron. Alt dette tyder paa, at 

 Pulveret indeholder Mercuriammoniumchlorid i anselig Mængde, 

 og viser, hvor langt det er fra at være »rent Kvægsølvchloriire«, 

 som Rose mente (S. 37). 



Med et saadant Indhold af Mercuriammoniumchlorid stem- 

 mer det fremdeles, at saavel det sorte Produkt som den lyse 

 Rest kunne udvaskes megetlænge, uden at Vaskevandet ophører at 

 give Reaktion med salpetersurt Sølvilte; thi hin Forbindelse er, 

 som bekjendt, ikke ganske uopløselig i Vand. 



Rose anfører, at det sorte Produkt omdannes til Kvæg- 

 sølvforchlorid ved Behandling med Saltsyre. Ogsaa dette stem- 

 mer med, hvad en saadan Blanding maa udvise; men Reaktio- 

 nen bestaar ikke, som han mener, simpelt hen i, at Syren op- 

 tager Ammoniaken og efterlader Chloriiret, men deri, at den op- 

 løser Mercuriammoniumchloridet, og at den saaledes dannede 

 Tvechloridopløsning derefter med det frie Kvægsølv danner Kvæg- 

 sølvforchlorid , som udskilles (jvfr. min Afhandling om Natron- 

 bundfaldet, S. 118). — Saaledes bliver ogsaa Omsætningen ved 

 det sorte Produkts Opvarmning, hvorved der efter ham ligefrem 

 skulde bortgaa Ammoniak og blive Forchlorid tilbage (s. ovfr. 

 S. 37), mere sammensat, end han har ment. 



