Om Kvægsølvforiltesaltenes Forhold mod Ammoniak. 47 



et Bundfald gaar det frie Kvægsølv i noget større Mængde over 

 i bunden Tilstand end ved et andet. 



Af hvad jeg ovenfor har meddelt, fremgaar, at de sortegraa 

 eller sorte Bundfald, som de her undersøgte Kvægsølvforiltesalte 

 danne med Ammoniak i Overskud, 



1. afgive i aaben Luft og under Omstændigheder, hvor de 

 ikke kunne antages at lide chemisk Sønderdeling, henved 

 Halvdelen af deres Kvægsølv i dampformig og fri Tilstand, 

 og at de paa Grund deraf miste den mørke Farve; 



2. at de fra først af indeholde lige saa meget frit som bundet 

 Kvægsølv (S. 26 og 32), men at under deres Henliggen 

 gaar noget af det første over i bunden Tilstand (jvfr. 

 S. 41); 



3. at de hvide eller lyse Forbindelser, som blive tilbage, efterat 

 det frie Kvægsølv er fordampet, stemme overens med 

 Kvægsølvtveiltesaltenes Ammoniakbundfald ; 



4. at de sorte Bundfald følgelig ikke, som hidtil almindeligt 

 antaget , ere eller indeholde Mercuroammoniumforbindelser, 

 men ere Blandinger af frit Kvægsølv og Mercuriammonium- 

 forbindelser el. desl., nemlig: 



Nitratets Bundfald af: 3 Hg og HgN„H^.2BgO.N,_0^ 



eWer 2{Hg Ho N. N O. j. Hg O; 



Sulphatets <• « 4Hg « Hgh\ H^.3HgO. S 0^ 



eWer (Hg H^ N)^ S O, . 2Hg O ; 



Chlorurets <■ « Hg « Hg H^N Cl\ 



Oxalatets « « 4Hg « Hgh\ H^.3Hg O. C, 0.^ 



eller {Hg H^Nj, C O,. 2 Hg O; 



og endvidere: 



5. at det sorte Bundfald, som Kane har fremstillet ved ufuld- 



