Undersøgelser over Ligevægtsforhold i vandige Opl«sninger. 53 



1.420 Gram svovlsurt Natron. Saaledes fremstillet faas Saltet let 

 rent og i en saa løs Form, at det ikke alene let tørres i Luften, 

 men ogsaa meget hurtigt opløser sig i koldt Vand. Krystallerne 

 forandre ikke deres Vægt i almindelig Luft; ved at henstaa i 

 Exsiccatoren over Svovlsyre i 28 Timer afgave de kun IV2 — 2 

 Promille Vand, som atter var optaget af Luften, da Saltet vejedes 

 efter nogle Timers Forløb. Ved 100° C. afgav Saltet i 4 Timer 

 3.4 pCt. eller mindre end V2 Molekul Vand, og dette optoges 

 ligeledes ved Henstand i almindelig Luft, saa at Saltet ved ny 

 Vejning den følgende Dag viste samme Vægt som før Afvandingen. 

 De to Vandmolekuler bindes altsaa med stor Kraft, 

 men her synes Tiltrækningen til Vand at standse. 



Den molekulære Drejningsevne var for en Opløsning, der 

 indeholdt 12.0 pCt. Vinsyre = 18.4 pCt. krystalliseret Salt, 

 15° 20° ■ 25° C. 



(m)D = 58.62 58.81 59.11. 



Saltet blev derefter omkrystalliseret ved ny Udfældning med 

 Vinaand o. s. v. , som ovenfor angivet. To Bestemmelser af 

 Natriummængden førte til samme Resultat som ovenfor, idet 

 2.300 Gram gave henholdsvis 1.421 og 1.419 Gram iVa.^SO^. 

 For den molekulære Drejningsevne fandtes 



15° 20° 25° C. 



{m)2) = 58.74 58.95 59.25. 



Der var altsaa en ringe Stigning af Drejningsevnen, og en 

 Del af Saltet blev derfor underkastet en ny OmkrystaUisation; 

 den molekulære Drejningsevne var nu: 



15° 20° 25° C. 



(m)z> = 58.70 59.01 59.22, 



altsaa uforandret, og til de fleste af Forsøgene i det følgende 

 er derfor anvendt vinsurt Natron , som kun er omkrystalliseret 

 1 Gang. 



Drejningsevnen bestemtes paa samme \laade som i de 

 tidligere Forsøg med Vinsyre, og det vil derfor med Hensyn til 

 den almindelige Fremgangsmaade være tilstrækkeligt at henvise 



