62 



Th. Thomsen. 



hele taget regelmæssig \laade med Koncentration og Varmegrad, 

 som det vil ses af følgende Sammenstilling: 



Afvigelserne ere for samme Varmegrad størst ved den stærkeste 

 Opløsning (indtil 2°. 1.5 eller over 6 pCt. af Drejningsevnens 

 Værdi), men konvergere mod O med stigende Fortynding, hvilket 

 med andre Ord vil sige, at det sure vinsure Natron først 

 ved uendelig Fortynding er fuldstændigt dekompo- 

 neret i normalt Salt og fri Syre, medens Opløsningen med 

 stigende Koncentration indeholder større og større Mængder af 

 det sure Salt, der har sin egen Drejningsevne. Forsøgene vise 

 end videre, skjønt paa en mindre udpræget iVlaade, at Opvarmning 

 virker i samme Retning som Fortynding, saaledes at en højere 

 Temperatur til en vis Grad kan opveje en mindre Vandmængde. 



Æblesyren, hvis sure Alkalisalte ere let opløselige i 

 Vand, viser det ovenfor omtalte Forhold endnu tydeligere. Dette 

 fremgaar af de Værdier, som G. H. Schneider^) i andet Øje- 

 med har beregnet for Æblesyrens og dens Alkalisaltes molekulære 

 Drejningsevne ved Grænserne p == lOO og /? = O (d. v. s. for 

 det vandfrie Stof og den uendeligt fortyndede Opløsning) samt 

 ved en mellemliggende Styrke af Opløsningen, p = 20. Alle 

 Tallene gjælde for 20° C. Værdierne for Æblesyren og dens 

 normale Salte vare: 



i| Annalen der Chemie, B.l. 207, S. 2hl. 



