Nogle Bema;rkninger angaaeiide Planeternes Varmegrad. 9o 



maa forklares ved, at paa den ene Side Solen stadig sender 

 lige megen Varme til Jorden, og at paa den anden Side Jorden 

 igjen udstraaler lige megen Varme, og dette vil sige, at saavel 

 Solen som Himmelrummel har en konstant Temperatur. Gaar 

 man nu ud herfra, saa maa igjen Jordens Middeltemperatur 

 være bestemt derved. Antages nu i Overensstemmelse med 

 det foregaaende, at Solkonstanten er 2.5, eller at den Varme- 

 mængde, en Kvadratcentimeter modtager i et Minut, naar Straa- 

 1erne fra Solen falde lodret, er 2.5 Varmeenheder, saa vil, da 

 Jordens Overflade er 4 Gange saa stor som Arealet af en 

 Cirkel med en Radius lig Jordens, Middelvarmemængden, en 

 Kvadratcentimeter af Jordoverfladen modtager i Minuttet, være 



2.5 



^ = 0.625. 

 4 



Men deraf vil en Del tilbagekastes, dels som Lys, dels som 



Straalevarme, og denne Del af Solvarmen bliver uden Indflydelse 



paa Jordens Temperatur. Anvendes nu den samme Betragt- 



ningsmaade som før, finder man, at den Varme, som en 



Kvadratcentimeter optager, er 0.50 Varmeenheder. Sættes Jordens 



Middeltemperatur lig i. Himmelrummets Temperatur lig — 273°, 



har man ifølge Stefans Lov for Udstraalingen 



0.728. 10-^0.(273-^^)4 = 0.50, 



hvoraf man faar i = 15°, 



hvilket stemmer, som foran bemærket, med Doves Bestemmelse 



af Jordens Middeltemperatur. 



IV. Viuiiieiis Fordeling paa Jurdeii. 



Gaar man ind paa den Betragtning af Betingelserne for 

 Jordens Opvarming, som her er gjort gjældende, ligger det nær 

 at undersøge, hvad deraf følger med Hensyn til Varmens For- 

 deling paa Jordens Overflade. Man tænke sig da først, at 

 Jorden ikke var omgiven af nogen Atmosfære, men bestod af 

 en fast Masse, som ikke kunde lede Varme, men hvis Overflade 

 havde en hidsugningsevne lig Enheden. Da Varmen ikke kunde 



