Notæ Teuthologicæ. 5. (Ooimatostrephes ensifer.) 113 



med to af vore almindelige Krogsprutter Omjchoteuthis Banksii 

 Leach, og On. LichtensteinU i'ér. \ deres Spring op af Vandet naa 

 de til samme Højde som Omm. Bartramii, og derfor ses de 

 under Luftspringet, ligesom denne, at falde paa høje Skibs- 

 dækker eller at blive hængende mellem Skibssejlenes Folder. 

 Derimod besidde de en Kropform og en Muskelstyrke i Kappen, 

 der modsvarer Ommatostrephens, og for begge Slægter afgive 

 disse Egenskaber upaatvivlelig Hovedbetingelsen for hine usæd- 

 vanlige Bevægelser. 



Men paa den anden Side kan Hudvingernes Rolle heller 

 ikke være den, som Owen 1. c. S. 146 har antydet for sin 

 Omm. ensifer. Han antager nemlig, at denne store Blæksprutte 

 er et stærkt Rovdyr i Lighed med hvad vi vide at være Til- 

 fældet med de fleste Blæksprutter, og tænker sig da, at de 

 brede, ribbede Hudvinger kunde tjene Dyret til at danne et 

 Svøb om den fangne Fisk, indtil det blev istand til med de 

 andre Armes Sugekopper kraftigere at fastholde Byttet^). Owens 



ikke faa Exemplarer af den Blæksprutteform , som senere har faaet 

 Navnet 0?)iwi. Bartramii {Les.), men som Lamarck henførte til sin Loligo 

 sagittata (:= Todarodes sagittatus) som en Varietet /?. af Hovedformen 

 (^ Delle Chiajes og d'Orbignys Loligo [Omm.) Todarus). Til disse 

 individer er det C u vier sigter i hint epokegjørende Værk I. p. 51, naar 

 han til sine Udtalelser om Arme (pieds) og Fangarme eller Tentakler (bras) 

 hos "Calmar commun« og »Calmar sagitté» tilføjer p. 52: "J'ai des indi- 

 vidus semblables en tout aux grands calmars sagittés, mais ou les pieds, 

 sur-tout les deux postérieurs, sont bordes sur leur longueur d'une large 

 membrane marquée de faisceaux transverses de fibres, qui doit les 

 aider puissamment dans la natation; je ne la trouve pas dans 

 les grands individus. Est-elle un caractére spécifique? Je l'ignore". 

 Der gaaer i det hele en for vor højthædrede Nestor og for det store 

 Tidsrum, han repræsenterer, saa ejendommelig Naturbetragtning igjen- 

 nem Forfatterens Udtalelser om Armvingernes Betydning, at jeg føler 

 mig opfordret til at gjengive dem med hans egne Ord: "In the extent 

 of this branchial membrane the present species of Decapod comes 

 nearest to that form of Oclopod (the Argonaut) in which the tegument- 

 ary expansion of a certain pair of arms is in excess. In Argonauta the 

 so cailed »sails«, we know, relate to the formation and support of a 

 rudimental shell. Although no such relation can be predicated of the 

 brachial vela of our female Ommastrephes ensifer, it may be a question 



