Den filosofiske Ethiks Principer. 21 



Man kunde indvende, at det ophæver al Ethik, da det udelukker 

 Vurdering, og da al ethisk IJestræbelse forudsætter, at et lavere, 

 mere begrænset Hensyn underordnes et højere, mere omfattende 

 Hensyn. Et saadant Forhold mellem et lavere og et højere 

 Idiver her ikke Tale om, da Livet tænkes at bestaa af absolut 

 suveræne Øjeblikke. Men dertil maa svares, at Ethiken selv 

 maa godtgjøre sin Berettigelse til at opstille Fordringen om 

 Opgivelse af en Tilfredsstillelse i det ene Øjeblik til Fordel for 

 andre Øjeblikke. Bevisbyrden paahviler den, der fordrer Op- 

 ofrelse og Resignation. Dette kan kun negtes af en absolut 

 asketisk Anskuelse, d. v. s. en Anskuelse, for hvem Askesen er 

 Formaal, ikke blot Middel. Hvert Øjeblik har en naturlig Ret 

 til at være og har tillige, om man saa kan sige, sit Selvophol- 

 delsesinstinkt, idet Trangen til fuld Tilfredsstillelse i Øjeblikket 

 kun under en vis Modstand giver efter for andre Tilskyndelser. 



5. Hvis Principet om Øjeblikkets Suverænitet praktisk 

 kunde gjennemføres, vilde intet Ræsonnement kunne omstyrte 

 det. Men der gives vel neppe noget bevidst Individ, hos hvem 

 der ikke rører sig Instinkter og Drifter^ der drive ud over Øje- 

 blikket. Og hos menneskelige Individer vil Erindring og For- 

 ventning stedse gjøre sig gjældende og blive Tilknytningspunkter 

 for Følelser af Lyst og Ulyst, der bestemmes ved Individets 

 varige eller stadig gjenkommende Vilkaar. Ved enhver Besindelse 

 over sig selv og sin Handlen vil Individet hæve sig over de 

 enkelte Øjeblikke i deres Forskjellighed og Isolerlhed, og dets 

 Følelse vil (i Besindelsens Øjeblikke i det mindste) svare til den 

 Maade, hvorpaa Livshelheden, og ikke det enkelte Øjeblik, staar 

 for Bevidstheden. Der danner sig først et realt Selv, naar der 

 er en Kreds af Følelser og Forestillinger, som danne en fast 

 Kjærne i Bevidstheden , selv om de ikke i hvert Øjeblik gjøre 

 sig gjældende. (Smlgn. herom min Psykologi V B. o). 



Hvor nu det enkelte Øjebliks Følelsestilstand, betragtet som 

 Virkning af Individets egen Handling, i Bevidstheden støder 



