Den filosofiske Ethiks Principer. 27 



nu saadanne Følelsef blive raadende, ville Handlingerne vurderes 

 efter det Forhold, i hvilket de ved dem frembragte Tilstande 

 staa til dette Samfunds, denne større Helheds Interesser. Maale- 

 stokken hentes nu ikke blot fra Individets eget Liv; dette staar 

 som hørende til en større Verdensorden, og det kommer an 

 paa, om Handlingerne hæmme eller fremme denne. 



Det vilde ikke være rigtigt at sige, at Sympathien paa dette 

 Standpunkt bliver Et med den ethiske Følelse eller Samvittig- 

 heden. Denne fremtræder ogsaa her som en Forholdsfølelse, 

 bestemt ved Forholdet mellem, hvad der er den raadende eller 

 centrale Følelse hos Individet, og Handlingernes Resultater. For- 

 skellen mellem dette Standpunkt og det individualistiske er den, 

 at Grundlaget er mere omfattende; Vurderingen vil derfor kunne 

 falde anderledes ud: en og samme Handling vil fra det indivi- 

 dualistiske Standpunkt kunne kaldes god, fra Slægtens ond. 

 Naar Individet umiddelbart føler sine egne personlige Interesser 

 som underordnede Hensynet til den store Helheds Tarv, af 

 hvilken det i Sympathien føler sig som et enkelt Led, fremtræder 

 den ethiske Følelse som Pligtfølelse. Allerede paa Individualis- 

 mens Standpunkt vilde der kunne tales om Pligt. Thi i Be- 

 grebet Pligt ligger der i sig selv kun det formelle Forhold mellem 

 et lavere, mere begrænset, og et højere, mere omfattende Hen- 

 syn, at dette sidste skal have Forrang frem for hint. Individet 

 kan i det enkelte Øjeblik føle sig forpligtet ved Hensynet til sin 

 egen Livshelhed. Paa det Standpunkt, som vi her beskrive, vil 

 selve Hensynet til Individels Livshelhed igen være underordnet 

 Hensynet til Slægtens Livshelhed, og ligeledes vil den Sympathi, 

 som har et snævrere Samfund til Genstand, være underordnet 

 den, der er rettet mod et mere omfattende Samfund. 



Fra en anden Side set fremtræder vden ethiske Følelse under 

 sin højere Udvikling som Retfærdighedsfølelse. Den Sympathi, 

 som ligger til Grund, vil nemlig, naar den er mere end et blindt 

 Instinkt, i sin Ytringsmaade (baade hvad Art og hvad Grad an- 

 gaar} ledes af Hensynet til de Væseners Ejendommelighed, hvilke 



