34 ■ H. Høffding. 



der negler det. hun ad indirekte Vej kan der være Tale om 

 en Begrundelse af selve Principet. For saa vidt nemlig den, 

 der negter vort Princips Gyldighed, selv opstiller andre Prin- 

 ciper, kan man søge at godtgjøre, at disse forudsætte hint og 

 logisk set ere afledede i Forhold til det. Dette vilde være den 

 eneste frugtbare Maade , paa hvilken Debatten kunde føres 

 mellem Kants og Benthams Skole. Denne Vej er Henry Sidgicick 

 med stor Dygtighed slaaet ind paa i sit Værk <'The Methods of 

 Ethics". flan gaar der endnu videre og søger at vise, hvorledes 

 den i det moderne Evropa herskende moralske Tradition kun 

 finder sin fulde Forklaring, naar man tænker sig den opstaaet 

 under Indflydelse af en ubevidst Ijtilitarianisme. Spredte Bud 

 og Afgjørelser kunne bringes i indbyrdes Sammenhæng, og 

 den Tvivl og Ubestemthed, der kan herske med Hensyn til 

 Afgjørelsen af enkelte Spørgsmaal, kan overvindes, naar man 

 lægger Velfærdsprincipet til Grund. Ligeledes vinde vi derved 

 en Forklaring, hvorfor visse Dyder til visse Tider og hos visse 

 Folkeslag have spillet en særlig fremtrædende Rolle. 



Men overfor den, der resolut stiller sig paa Individualismens 

 (end sige paa Øjeblikssuverænitetens) Standpunkt, hjælper dette 

 som sagt ikke. Disse Standpunkter ere, saa længe de ere 

 konsekvente, logisk uangribelige. Det samme gjælder over for 

 dem, der kun udstrække Vurderingsprincipet til at gjælde for 

 en snevrere social Gruppe, idet de gjøre Familien, Kasten, 

 Nationen, Racen eller Sekten til El og Alt. Det snevrere Sam- 

 fund kan derved komme til at staa som Individualist eller Egoist 

 i Forhold til det mere omfattende. Vi kunne paa denne iMaade 

 tænke os lige saa mange ethiske Systemer, som der er større 

 eller mindre Helheder. Den ethiske Verden strækker sig fra 

 Øjeblikket til Menneskeslægten, men mellem disse Yderpunkter 

 gives der mange Punkter, hvor man kan standse, og ud over 

 hvilke kun den psykologisk-historiske Udvikling fører ved de 

 Forandringer, den volder i det menneskelige Følelsesliv. Et 

 stort E.\empel herpaa er den Maade , hvorpaa der som Følge 

 af den kulturhistoriske Udvikling efter Alexander den Stores 



