.62 A. F. Mehren. 



Opfattelse, dels ved vore Forgængeres Beretninger; de to andre 

 Dele, den ene mod Vest, den anden mod Øst, ere vidunderlige 

 og vanskelige for os at fatte, idet de ere skilte fra Verden ved 

 et Slør, som kun Herrens udvalgte formaa at gennemtrænge, 

 men hvorfra hver den bortdrives, som kun stoler paa egen Kraft. 

 Hvad der imidlertid kan fremme Muligheden af at trænge ind, er 

 Afvaskningen i det rindende klare Vand, der udstrømmer fra 

 en Kilde, som ligger nær ved den sumpede Sø; denne omgiver 

 Polen M, som er indhylTet i evigt Mørke, undtagen forsaavidt 

 den oplyses ved et fra Gud sendt Lys. Hvo som dristigen 

 trænger ind i Mørket og tager en Afvaskning i det rindende 

 Kildevand, svømmer rask hen over Søens Flade, uden at blive 

 siddende i Dyndet, og vil naa Land; hurtigen vil han bestige 

 Kåfbjergels Tinder, og idet Helvedes lavt liggende Dale ikke 

 ville holde ham tilbage, vil han naa Indgangen til den ene eller 

 anden af de to mod Vest og Øst beliggende ukjendte Egne. 



Paa mit Spørgsmaal angaaende den Vest for vor Jord 

 beliggende Verden fortsatte den gamle da videre: 



"I det fjerne Vesten finde vi et stort fJav, kaldet i vor gud- 

 dommelige Aabenbaring-) ^^den dyndede Kilde«, hvor Solen gaar 

 ned; det slutter sig tæt til vor Jord, dette oprindeligen øde og 

 ufrugtbare Land, der strækker sig ud i endeløst Mørke, kun 

 oplivet ved den dalende Sols Straaler; det afgiver intet stadigt Ly 

 eller Ophold for noget som helst levende; alle Arter Skabninger 



^) Polen, der omgives af det stillestaaende Vands Taager og Mørke, er den 

 menneskelige Sjæl, der kun ledet af den guddommelige Naadesaand for- 

 maaer at naae til Sandhedserkjendelse; Kilden med det rindende Vand, 

 der letter Menneskets Forberedelse, er Logiken med Metafysiken, idet de 

 hæve Aanden til Totalanskuelse, uden at den forvilder sig i den For- 

 mernes Uendelighed og Afvexling, som tilbydes i de enkelte positive 

 Videnskaber; men bliver istand til at hæve sig til Spekulationens Højde- 

 punkter [Kafbjergets Tinder] og holdes ikke tilbage af Helvedes Tvivl. 



^) Se Kor: Sur. 18 v. 84; dette Hav er Materien, der ensartet med vor Jord 

 og de øvrige Elementer, kun modtager Liv ved Solens Nedgang o: ved 

 Formernes Meddelelse. 



