Aviceiina's Allegori Hay l». Yaqzån. 53 



befinde sig der, men underkastede den evige Lov af Forandring 

 og Afvexling i Former, der slutte sig til Materien. Hinsides vor 

 Jord udbrede sig de andre Himmellegemer, af hvilke den, der 

 befinder sig umiddelbart bagved, nær det Sted, hvor Himmelens 

 Sojler ere fæstnede, mest ligner vor Jord [o: IVlaanen]. Den er som 

 vor Klode oprindelig øde og kun lidet beboet, men ligger dog 

 Lysets Ophav nærmere; idet den er den laveste Basis for de 

 himmelske Egne, ere de der sig befindende Skabnings- Former 

 ikke i lige Grad underkastede Tilintetgjørelsens Lov som paa 

 vor Jord." 



En noget ensformig Beskrivelse, der kun varieres ved Til- 

 føjelsen af de forskjellige traditionelle astrologiske Ejendomme- 

 ligheder, følger over Mercur, Venus, Solen, Mars, Jupiter og 

 Saturnus, indtil vi naa Fixstjernehimmelen og Ætheren. Den 

 sidstes Grænser ere ubestemmelige, idet den ikke kan iagttages 

 af menneskeligt Syn; den er beboet af Englesjæle og her findes 

 ingen legemlig Skabning , ligesaalidt som Stjerne og andet 

 Himmellegeme; ved sin Rotation sætter den alle de foregaaende 

 Himmellegemer i Bevægelser, og danner derved selv den absotute 

 Tid, som deles af disse i relativ Tid; idet den begrænses af 

 sig selv, er hinsides Intet, hverken det tomnie Rum eller 

 Materien, og herfra nedstiger den evige Skæbnes Befaling. — 



Alle disse Materiens Frembringelser findes vest for vor Jord; 

 vende vi os derimod mod Øst, ophører i Begyndelsen enhver 

 Forskjel og Inddeling i Himmelegne og Kloder. Vi finde da 

 først en umaadelig Fladeudslrækning uden nogensomhelst bestemt 

 Skabning, hverken Menneske, Dyr, Plante eller Mineral, men 

 omfattende formløse Elementer af Jord, Vand, Luft og Ild. Efter 

 at have passeret denne, naar man til Metallernes og Mineralernes 

 KUma, dernæst til Planternes og Dyrenes, men endnu findes 

 ingen menneskelig Skabning, der først forekommer i det derpaa 

 følgende, og som bliver Herre over alle de foregaaende Skab- 

 ningsformer. Efter nemlig at have trængt videre frem mod Øst, 



