56 A. F. Mehrep. 



dog ved deres Meddelelser og Paavirkninger i et vist Forhold 

 til denne, og adskille sig væsentlig heri fra Gud, den evige, 

 absolute Sandhed, der er hævet over ethvert umiddelbart For- 

 hold til Skabningen og over ethvert Beskrivelses-Forsøg. Hans 

 beskuelige Skjønhed er kun et Skjønheds- Slør, hans Aaben- 

 barelse selv for de højeste Cheruber skjuler bestandig Myste- 

 riet, lig Solen, der blænder det menneskelige Øje. Den, hvem 

 det er lykkedes, selv kun gjennem dette Slør, at naa et Glimt 

 af den guddommelige Skjønhed og Naade, vil blive overbevist 

 om denne Verdens Intethed og tilbringe Resten af sit Liv i Sorg 

 og Savn. 



Her sluttede da Bay ben Yaqzån sin Meddelelse til mig 

 med Tilføjelse af disse Ord: ^' Havde jeg ikke i denne min Sam- 

 tale med I)i(j fult mig licndragen til den Evige og Ene, vilde jeg 

 kun have Udi en Forstyrrelse, og havde da foretrukket at vende 

 mig bort. Har Du Mod og Lyst, da fulg denne Vej til Frelse. » 



lil. Senere Efterligning. 



Vi have i dette lille Skrift af Avicenna en i Poesi 

 indklædt og kort affattet Fremstilling af hans deistiske Emana- 

 tionslære eller Mystik, under hvilken Form den græske Filosofi 

 allerede fra dens første Fremtræden, sandsynlig med al-Kindi og 

 sikkert med al-Faråbi, træder os imøde. Avicenna kan imidlertid 

 med Rette siges at have grundlagt denne Videnskab hos Ara- 

 berne , idet han i sine store systematiske Arbejder gaar tilbage 

 til dens Hovedkilde Aristoteles, hvorfor man for paa en spøge- 

 fuld Maade at udtrykke hans fremragende Betydning anvendte 

 Ordsproget: "7ned det vilde Æsels Fangst er Jagten endtn'^)\ 

 hans mere ejendommelige Retning, som han selv stiller imod 

 den rene Aristoteliske, er vistnok laant fra den senere Alexan- 



^) Se Moh. al-Sharastani, Book of relig. and philosophic. sects p. 348 og 

 Meid. proverbia ed. Freytag t. II, p. 316. 



