Undersøgelser ansaaende Svampeslægten Rhizoctonia. 63 



af en Lucernerod, beklædt med Svampen. Tuberklerne angives 

 at være først hvidlige, senere purpurrøde eller vinr«de, tiisidst 

 sortagtige. Undertiden findes Rødderne helt dækkede af de røde 

 Traade, uden Ledsagelse af Tuberkler, hvilke altid optræde i 

 større Mængde hos plantede end saaede Lucerner, fordi Rødderne 

 dele sig mere ved Udplantningen, og det er især i Gaffeldelin- 

 gerne, at Tuberklerne findes. Hvor Lucernen er plantet, ud- 

 breder Svampen sig ogsaa af samme Grund lettere fra den ene 

 Plante til den anden. Uet af Safrandyrkerne almindelig anvendte 

 Middel, at omgive de syge Planter med en Ringgrøft, er vanske- 

 ligere at anvende i Lucernemarken, paa Grund af de dyblgaaende 

 Rødder. Som Midler imod Sygdommen angiver De Candolle 

 Afledning af stillestaaende Vand, at saa Lucerne, i alt Fald paa 

 de fugtigere Steder, i Steden for at plante den, strax at øde- 

 lægge de synlig angrebne Planter, samt at plante Lucerne i 

 større Afstand end sædvanlig. — Den allerede i Flore frauQ. 

 omtalte Svamp paa Rødder af unge Æbletræer opstilles her som 

 en tredie, men tvivlsom Art ? Rh. mali\ den hører næppe herhen, 

 og Frank (Die Krankh. d. Pfl. S. 520) formoder, at det har 

 været Mycelietraade, tilhørende Agaricus melleus. 



To Aar efter, at De Candolle opstillede Slægten Rhizo- 

 ctonia^ blev af Nees v. E senbeck (System der Pilze, S. 148), 

 paa Grundlag af den eneste af ham kjendte Art, Safransvampen, 

 opstillet Slægten Thanatophyton. Han synes ikke at kjende 

 De Candolle 's Afhandling, og den Figur, han meddeler 

 (Fig. 135), er kun en Kopi af en Del af Rulliards Tegning af 

 Tuber parasiticiim. Nees v. E. har rimeligvis ikke set den 

 Svamp, paa hvilken hans nye Slægt grunder sig; i Beskrivelsen 

 siger han saaledes, at den er gul, muligvis vildledet af den 

 uheldige Kolorering af Rulliards Figur. 



I 1821 blev Slægten Rhizoctonia midlertidig beriget med en 

 ny Art, idet Mérat i Nouvelle flore des environs de Paris, 

 tome I, pag. 135), foruden de to tidligere bekjendte, paa Safran 

 og Lucerne voxende Arter beskriver Rhiz. Orobanches, hvilken 



