90 V. A. Poulsen. 



aabninger. Ydervæggene ere svagt kutikulariserede, men aldeles 

 ikke særlig fortykkede. 



2) Luft vævet [Barken] er stærkt og karakteristisk udviklet. 

 Tre Parlier kunne adskilles, et yderste, et mellemste og et 

 inderste. 



a) Det yderste Luftvæv spiller paa Grund af sit Klorofyl- 

 indhold en I\olle som Assimilationsorgan. Det bestaar af to 

 (sjældent tre) Cellelag; Cellerne ere temmelig store, tyndvæggede 

 Parenkymceller, og Klorofylkornene ligge ofte især opad Inder- 

 væggene ; i de noget ældre Stængeldele ere disse Celler 

 stivelseholdige ; Stivelsekornene ere ægformede , undertiden 

 sammensatte. 



b) Det mellemste Luftvæv er kun oppe i Nærheden af Stængel- 

 spidsens endnu udifferentierede Væv uden Cellemellemrum. 

 Længere nede i Stængelen opslaa saadanne og opnaa meget 

 betydelige Dimensioner [cfr. Tab. V, Fig. 2] ; de maa da betegnes 

 som Luftkamre. Disse ere skilte fra hinanden ved Diafragmer 

 paa et Cellelags Tykkelse; Cellerne i disse Kammervægge ere 

 i Begyndelsen protoplasmafyldte og forsynede (noget sparsomt) 

 med Klorofylkorn (som ere mindre end Yderbarkens), men det 

 varer ikke længe, inden de i de lodrette Kammervægge tørre 

 ind, Cellevæggene kollabere saa stærkt, at Rummet mellem dem 

 forsvinder, og hele iMellembarken bestaar altsaa i den udvoxne 

 Stængel af et System af Luftkamre, adskilte ved yderst Gne 

 Membraner. De ikke lodrette Skillevægge, i hvilke ogsaa Kar- 

 strængene til Bladene ligge, staa i Begyndelsen vandret; senere 

 helde de ind imod Centralstrængen. Imellem de Celler, som 

 danne Luflkammervæggene , opslaar der allerede tidlig smaa 

 Intercellularrum [Tab. IV, Fig. 8]; Luftmasserne i de forskjellige 

 Rum kunne altsaa kommunicere. 



c) Det inderste Luftvæv [Tab. IV, Fig. 6, i\ VI, Figg. I og 2, i\ 

 bestaar af to eller tre Lag rundaglige Celler med mange Celle- 

 mellemrum; ogsaa disse Cellers Indhold er i yngre Dage Kloro- 

 fyl, i ældre Stivelse. 



