Om nogle grønlandske Blomster. 113 



B (grønlandske Hunblomsten og G og II (islandske Hun- 

 blomster). De af Herm. [Vliiller afbildede Blomster af Thymus 

 vulgaris (Befruclitung, S. 326) stemme med de islandske, og de 

 danske, jeg sidste Sommer havde Lejlighed til at se levende, 

 ligeledes. Skjønt der er en Del Variationer i Blomsternes 

 Størrelse og i Længde af Støvdragere og Grifler, ikke blot i 

 Danmark, men ogsaa paa Island og Grønland (Fig. 4 i> er saa- 

 ledes efter grønlandsk Materiale), have mine Maalinger — som 

 jeg i øvrigt vil fortsætte — dog ført til det Resultat, at Gjennem- 

 snitslængden af Sløvdragere og Griffel er mindst i Grønland. 

 Denne Afvigelse gaar i samme Retning som de ovenfor paa- 

 pegede; den medfører nemlig, at Knapper og Ar nærmes til 

 hverandre, hvoraf Resultatet vist nok tør forudsættes at blive 

 større Chance for Selvbestøvning, om end denne hos Timian'en 

 paa Grund af Arrets Plads oven over Knapperne altid vil 

 have større Vanskelighed end f. Ex. hos Primula stricta, Bartsia 

 o. s. V. 



Saæifraga opposiiifolia L. IMiiller skriver i <' Alpenblumeu", 

 S. 98, om denne Art, at den i højere Grad end nogen anden 

 ham bekjendt alpin Saxifraga har bevaret Muligheden for 

 spontan Selvbestøvning. At dømme efter hans Figurer ville de 

 grønlandske Exemplarer imidlertid meget ofte i endnu højere 

 Grad være Selvbestøvere. Nærmere om denne Art se Botan. 

 Tidsskr. IG. Bd., S. 29 ff. 



Menyanthes trifoliata havde jeg tidligere blot kunnet under- 

 søge efter Herbariemateriale, og efter dette troede jeg, at maatte 

 antage dens Blomst i Grønland for ofte at være ligegriflet. Paa 

 en Plante fra Egedesminde synles Knapperne at være fuldstændig 

 i samme Højde som Arret, og paa en ung Blomst fra Fiskernæsset 

 var der saa ringe Højdeforskjel mellem Knapper og Ar (dette var 

 lidet lavere), at ogsaa den maalle kaldes ligegriflet. Da fik jeg 

 i denne sidste Sommer tilsendt et stort Glas med Sprilmateriale 

 af en <'der i Egnen sjælden Vandplante« fra Kolonibestyrer 

 C. Lytzen i Julianehaab ; det viste sig at være Bukkeblad, og 



