Om nogle grønlandske Blomster. 131 



ikke i Grønland forekommende (se Botan. Tidsskr. 188(3, Bd. IG). 

 Men da disse Hunblomster ikke findes konstant og i alle Fald 

 ere saa faa i Tal, bør disse Saxifrager ikke kaldes egentlig 

 gynomonoiciske. 



TJu/mua vulgaris var. prosirata Hornem. Er i Grønland typisk 

 gynodioicisk ; se ovenfor S. 110. 



At Rhododendron lappoiiicum kan optræde med Hunblomster, 

 har jeg omtalt i Botan. Tidsskr., Bd. 16; men det er et sjældent 

 og vist abnormt Tilfælde. 



For Fuldstændigbedens Skyld vil jeg ogsaa nævne Cmipositæ, 

 der jo ere repræsenterede med flere Arter, som have Ivekjønnede 

 og hunlige Blomster (Gynomonoici). Antennaria dioica og alpina 

 ere jo tvebo, og den sidste formentlig endog parthenogenetisk, 

 da den flere Steder sætter Frugt, uden at Hanblomster ere 

 kjendte. 



Salix. Grønland har mindst 6 Arier; Spørgsmaalel om 

 Anemofili omtaltes ovenfor (S. 11(5). 



Polygonwn viviparum L. har her i Europa tre Slags Blomster, 

 nemlig hanlige, hunlige og tvekjønnede paa forskjellige Individer 

 (\liiller i "Alpenblumen" , S. 180 og Axell i "De fanerogama 

 våxternas befruktning" , S. 45, 47). Fra Grønland kjender jeg 

 ogsaa baade rene Hunblomster og tvekjønnede, hvilke sidste 

 synes at have forskjellige Længdeforhold af Grifler og Støv- 

 dragere, men ingen Hanblomster; ogsaa her i Europa synes 

 disse at være i Minoritet, da blot Muller kjender dem og det 

 blot fra én Lokalitet. 



Af det nu anførte fremgaar, at der blandt Grønlands c. 250 

 entomoflle Plantearter med Sikkerhed findes 10, som have en- 

 kjønnede Blomster (Pilene og Compositæ fraregnede), og af dem 

 have de 8 Hunblomster, hvis Bestøvning altsaa ikke kan iværk- 

 sættes uden ved Insekthjælp. Efter de, desværre saare mangel- 

 fulde Oplysninger, der staa til min Ilaadighed , synes det mig 

 ikke, at der i Grønland — og man tør maaske sige — i de 

 ægte arktiske Lande, er nogen Tilbøjelighed hos de Arter, der 



