Bemærkninger (il Udg. af "L. Annaei Senecae Dial. lib. XII". 161 



de, hvad iVIadvig selv saa godt som nogen har vist, ikke tilfalde 

 realiseres, uden at man nødes til at ty til Conjecturalkritik, og 

 derfor blev jeg med Nødvendighed ogsaa ført ind paa denne, 

 hvorved jeg dog vil bemærke, hvad jeg tror med Sandhed at 

 turde sige, at jeg aldrig har drevet Conjecturalkritiken for dens 

 egen Skyld, men kun, som den bør og maa drives, som et 

 uundværligt Hjælpemiddel ved Kxegesen. Efter at jeg var bleven 

 Candidat, tog Madvig mig til Hjælp ved Udgivelsen af den 

 latinske Del af sine Adversaria critica, og jeg førtes derved 

 endnu stærkere ind paa den allerede betraadte Bane; det var 

 da naturligt, at jeg ogsaa valgte Æmnet for min Doctordisputals 

 netop paa dette Felt; og at jeg nu specielt valgte at behandle 

 en Række af Senecas Skrifter, kom deraf, al jeg siden hine 

 føromtalte Øvelser i min Studentertid særlig havde fattet Inter- 

 esse for denne Forfatter og allerede samlet et ikke ringe Stof 

 til hans exegeiisk- kritiske Behandling. Saa udkom da i 1874 

 mine "Studia critica in L. Anuaei Senecae dialogos ", som danner 

 Forarbejdet for den nu leverede Udgave af denne Bække af 

 Senecas Skrifter; og til det har jog, om jeg end paa enkelte 

 Punkter har forandret de der udtalte Anskuelser en Del, dog i 

 det hele endnu ment at kunne holde mig og stadig vise hen. 



Det havde lige fra den Tid af, da dette Arbejde udkom, været 

 mit Ønske med Tiden at kunne knytte mit Navn til en Udgave 

 af Senecas Skrifter, hvortil der efter de forhaandenværende 

 Udgavers Beskaffenhed nok kunde trænges, og det havde vel da 

 været naturligt, om jeg havde begyndt med "Dialogerne", som 

 denne af mig allerede behandlede Række Skrifter af ham med 

 et rigtignok ikke fuldt passende Navn kaldes; men jeg var efter 

 de Fordringer, jeg selv i min Bog havde opstillet til en saadan 

 ny Udgave, endnu foreløbig forhindret i at levere en saadan. 

 Thi naar der til at levere en ordentlig forsvarlig Udgave af en 

 gammel Forfatter kræves først og fremmest solidt Kjendskab til 

 Sproget i det hele og specielt den paagjældende Forfatters Sprog- 

 brug, dernæst Evne til skarpt at kunne opfatte og sætte sig ind 



