Bemærkninger til Udg. af "L. Annaei Senecae Dinl. lib. X1I-. |(;7 



Hertil kommer endvidere et andet mærkeligt P'orliold, som jeg 

 ikke er kommen til at omtale i min Udgave. Efter de to første 

 Bøger af Dialogerne, som maa have endt nederst paa den 

 anden Side af et Blad i Originalen (formodentlig det 23de, se 

 min Udgave, præf. XXV**)), har der været en Lacune i Origi- 

 nalen, idet nogle Blade var revne ud; og da Afskriveren af A 

 havde mærket dette, har han vel i Haab om, at det manglende 

 kunde findes, og for at have Plads til at skrive det paa, hvis 

 det fandtes, ladet den første Side af det 12te Blad i sit eget 

 Haandskrift staa blank, men saa begyndt paa Bagsiden deraf 

 med at afskrive det første Blad af Originalen efter Lacunen. 

 Hvad der af de 3 Bøger de wa fandtes i Originalen , vil have 

 udfyldt i alt bVli Blad i denne, saa at det i A skulde udfylde 

 62V2 Side; nu udfylder det i Virkeligheden 53 Sider, men dette 



hidrøre fra Afskriveren af A , og Fortalens p. XXIX (Slutningen af det 

 første Stykke paa Siden), hvor jeg havde antaget, at disse Kejl allerede 

 havde været tilstede i Originalen for A. Hvad der kunde tale for dette 

 er, at Afskriveren af A ikke i dette Haandskrift ved noget Mærke har 

 gjort opmærksom paa de Forstyrrelser i Ordenen, han var kommen til 

 at gjøre, hvad man maaske havde kunnet vente, i alt Fald af en fuld- 

 stændig ærlig Afskriver; men at Afskriveren af A just skulde have været 

 saa ærlig, er der ingen tvingende Grund til at antage. Skulde Fejlene 

 imidlertid virkelig allerede have været tilstede i Originalen for A (lad 

 os kalde den Y) og oprindelig være begaaede af Afskriveren af denne Y, 

 saa vil det (da den af mig gjorte Antagelse om Forholdet mellem A og Y 

 forklarer saa meget ellers ved Textens Udseende i A, at den vist tør 

 betragtes som sikker) være rimeligst at antage, at Y har været afskreven 

 efter en Original, der i sit ydre Format aldeles har lignet selve Y; og 

 der er ogsaa oftere Indicier for, at Afskriverne for ved et rent ydre 

 Middel at sikre sig deres Afskrifters Nøjagtighed har indrettet de Kxem- 

 plarer, hvori de skrev, saaledes, at de i Formatet og Antallet af Linierne 

 paa Siden aldeles svarede til den dem forelagte Original, hvem de saa 

 ogsaa sædvanlig fulgte omhyggelig med Hensyn til Bogstavernes Stør- 

 relse og andet. Der kan da muligvis i Y have været Mærker, hvorved 

 Afskriveren af Y havde antydet de af ham gjorte Texlforstyrrelser , men 

 som Afskriveren af A ikke har forstaaet, hvorfor han baade har beholdt 

 Texten, som den forelaa i Y, og udeladt Mærkerne, der ikke syntes ham 

 at vedkomme Texten. — Jeg griber Lejligheden til her at rette en lille 

 Fejl i Index 1. 1, hvor der i Stykkets 6te Linie staar travsierat istdf. 

 praeceperat. 



12' 



