Bemærkninger lil Udg. af »L. Annaei Senecae Dial. lib. XII". 169 



Værdig- Dog tnaa det siges, at Skaden ved første Øjekast ser 

 værre ud, end den i Virkeligheden maa antages for at være. flans 

 Uasurer og Rettelser er nemlig aabenbart, som jeg har paavisl 

 i Fortalen p. XVII f., for en stor Del foretagne af ganske latter- 

 lige Grunde og give ikke andet, end hvad der tydelig nok alle- 

 rede stod i Forvejen, paa en anden \laade, saaledes som naar 

 han indbringer sine forskjellige Abbreviaturer eller retter del, 

 som allerede var rettet af de tidligere Hænder, paa en ny 

 Alaade; man kan, naar man kjender hans Maner, paa mange 

 Steder med Sikkerhed sige, hvad der oprindelig stod, selv om 

 det er aldeles udraderet. Dog er det ikke altid blevet ved 

 denne Slaj^s Rettelser; han har ogsaa paa ikke faa Steder ind- 

 ført Læsemaader fra et eller andet ungt og slet Haandskrift, 

 som han har benyttet, istedenfor de oprindelige; og hvor da 

 disse er aldeles udraderede, staa vi hjælpeløse og maa nøjes 

 med det slette Grundlag for Textens Fastsættelse, som vi saa- 

 ledes har faaet. Imidlertid er der et ikke ringe Antal Steder, 

 hvor der er levnet saa meget af den oprindelige Text, at man 

 idetmindste med temmelig Sikkerhed kan restituere denne, og 

 der er derved paa sine Steder vunden en overraskende Be- 

 kræftelse paa Conjecturer, som var fremsatte af forskjellige 

 Lærde, hvorpaa jeg skal tillade mig at anføre de to mærkeligste 

 Exempler. 



i de vita heata 11, 4 vil Seneca paavise, hvor farligt et Prin- 

 cip Epikureerne opstille i deres voluptas] Epikuros selv kræver, 

 at den skal være nøje forbunden med virtus, men det er langt- 



^) Da jeg omtalte delle i Videnskabernes Selskab, fremsatte Dlirr. Prolf. 

 Ussing og Winimer den Antagelse, at denne Corrector muligvis havde 

 gjort sine Rettelser for at præparere Haandskrlftet til Aftrykning. DeUe 

 er en meget tiltalende, maaske ogsaa rigtig Formodning; dog er det lidt 

 underligt, at han saa ikke har gjennemført sine Rettelser conseqvent i 

 hele Haandskrlftet. Skulde dette maaske kunne hænge sammen med, at 

 der ikke er bleven noget af den saaledes paatænkte Udgave? Thi sikkert 

 er det, at A aldrig er bleven benyttet paa denne Maade i Virkeligheden, 

 hvad der er meget heldigt, da det saa rimeligvis nu ikke havde existeret 

 mere. 



