Bemærkninger til Udg. af « L. Annaei Senecae Dial. lib. Xllt. | 7 i 



skrevet corruptorem, oprindelig har staaet raptorem, og at i 

 Ordet raptorum skyldes ogsaa Endelsen rum en Rettelse, uden 

 at det dog kan ses, hvad der først har staaet; men det kan 

 næppe betvivles, at der med en forkert Gjentagelse af et alle- 

 rede skrevet Ord, som ikke forekommer saa ganske sjældent i 

 dette Haandskrift, har staaet raptorem ingemiorum raptoi'em, 

 hvorved Rigtigheden af Madvigs Rettelse er godtgjort. Smlgn. 

 endvidere Udgavens p. 12, 1; 22, 6; 84, 2; 133,23. 



Der er endnu et Punkt angaaende Haandskriftet A, som 

 jeg her vil omtale; men foreløbig maa jeg forbigaa det og i al 

 Korthed tilføje nogle Bemærkninger om det Udbytte, der er 

 vundet ved den nye af mig bekjendtgjorte Collation af Haand- 

 skriftet, Her maa det da siges, at det direkte Udbytte allerede 

 ikke er saa ganske ringe, om det end naturligvis vilde have 

 været meget større, hvis Haandskriftet ikke var bleven frem- 

 draget og benyttet før ved denne Udgave. Der er fremdraget 

 et ikke ganske ringe Antal nye Læsemaader, hvoraf ganske 

 vist det overvejende Antal ikke i sig har saa overmaade stor 

 Betydning, da det drejer sig om Smaating som en noget bedre 

 Ordstilling, ogsaa af og til en bedre Interpunction o. a. 1. ; men 

 der er dog ogsaa en Række Steder, hvor den nye Læsemaade 

 har Betydning for Meningen og Tanken. I de providentia 4, 13, 

 hvor Seneca viser, at man netop ved at udstaa forskjelllge Be- 

 sværligheder læres til at kunne udholde dem, udtaler han, efter 

 at have anført en Del bevisende Exempler, denne Tanke i disse 

 Ord (efter den tidligere Læsemaade i alle Udgaver): Ad contem- 

 nendam poten ti am malorum animus patientia peruenit. Der 

 synes i sig selv intet at være at udsætte paa denne Læsemaade; 

 og dog vil næppe nogen, som kjender Senecas Udtryksmaade, 

 kunne betvivle, at den ubetinget bør vige Pladsen for den, som 

 vel tidligere kjendtes fra nogle codd. dett. , men var forbleven 

 upaaagtet , medens den nu har erholdt en fast Støtte i A 

 (hvilket dog Koch helt har overset): Ad c. patientiam malorum 

 animus patientia peruenit {patientia efter Senecas Sprogbrug 



