Notæ Teuthologicæ. 7. (Argonauta, Parasira.) 59 



Or. IJrock udtaler selv, at der er det nøjeste og naturligste 

 Slægtskab (se ovenfor S. 50) imellem Argonauta og u Fhiloneæis't, 

 og saaledes som vi maa opfatte Indholdet af denne Slægtsbenæv- 

 nelse = Parasira 5 og $ (og $ = FIi. catenulata), ses jo dette Slægt- 

 skab "dækket') af en Hektokotylation, der i sin Hovedtype er 

 den samme for begge (nemlig udviklet paa tredie Armpar, som 

 hos alle ægte Oktopoder) og som desuden i «Hektokotyl- 

 Typen«, for at bruge det af andre herfor ofte anvendte Udtryk, 

 ligeledes er den samme for begge (nemlig en virkelig eller 

 affaldende Hektokotyl). iVlen de ere hver for sig, ogsaa 

 efter Dr. Brocks Mening, vel sondrede Slægter, og den Sum 

 af Forskjelligheder i Organisationen, der udtaler sig i de to 

 Slægters Sondring, gaar jo for Hektokotyleringens Vedkommende 

 jevnsides med det mere underordnede Forhold i denne, at Hek- 

 tokotylen uddannes hos den ene af en højre Arm, hos den 

 anden af en venstre Arm af samme Armpar. Noget paa en- 

 gang til det anerkjendte naturlige Slægtskab mellem Formerne 

 og til deres Stilling i to Slægter mere tilsvarende Udtryk, end 

 Hektokotyleringen her giver, synes ikke ret tænkeligt. 



Det skulde derfor synes urimeligt, at man i Hektokotylerin- 

 gens Optræden i denne Gruppe, forsaavidt den hidtil er os be- 

 kjendt, kunde finde noget særlig inkongruent eller unaturligt, 

 der maatte kræve et Forbehold som det, jeg ovenfor S. 50 ind- 

 skjød med Hensyn til Dr. Brocks Udtalelser om det nøjeste 

 Slægtskab mellem de to Slægter , han kalder Argojiauta og 

 tiPhiloneæis« , og om deres Hektokotyleringsforhold. Men en 

 saadan Beservation af et «hvis ret forstaaet» blev aldeles nød- 

 vendig af den simple Grund, at Dr. Brock ligesaavel i denne 

 Afhandling (f. Ex. S. 113) som i tidligere hævder en ganske anden 

 Opfattelse af «P/<z7onmsi> -Slægtens Indhold end vi, og urigtigen 

 skyder ikke alene det halve af dens Indhold, de kvindelige In- 

 divider, ud af Slægten og over i en anden Familie, men, hvad der 

 i det her foreliggende Spørgsmaal er Hovedsagen, ikke engang 

 er tilbøjelig til at anerkjende, at disse kunne høre sammen med 



