74 Japetus Steenstrup. 



Tillægs-Anmærkning Nr. 1. 

 Om de i Afhaiidiiugeii brugte Benævnelser. 



a. Sthenudactylu (og ikke "stenodacfyla") har jeg overall i denne Af- 

 handling, ligesom i Slutningen af den forrige, kaldt G ran Is Sepiolin 

 fra Mauritius, som jeg henfører lil min Slægt Euprymna. Grant 

 siger Lidlrj'kkeligen, al han har kaldt Arien saaledes paa Grund 

 af Armenes Førhed og Slyrke, og det kan derfor kun være en 

 Skrivefejl, al « stenodactyla^^ . Ijnd- eller smalarmel, er indkommen 

 baade i Texlen og i Tavlens Dnderskrift, først formodenlig i den 

 ene og derfra ved Uagtsomhed overført i den anden. Det tør 

 i del mindste betragtes som en Uagtsomhed , al paa begge disse 

 Steder den med Hensjn lil Armenes Forhold i Modsætning til den 

 stillede almindelige eller middelhavske Arl af Sepiola er bleven 

 benævnt «S. vulgaris« , noget, der, som bekjeiidl, har voldt en Del 

 Misforslaaelser. 



b. Af de tre Slægtsnavne, der idelig forekomme i denne Afhandling, 

 Sepiadarium, Idiosepius og Sepioloidea, ligesom af flere af mig tid- 

 ligere indførte Slægtsnavne, Hemisepius, Haliphron, Parasira o. fl. 

 har Dr. Paul Fischer i sin franske Bearbejdelse af Wood w ards 

 store Haandbog i Malacologien »Manuel deConchyliologie«, Paris 1881 

 — 82, villet give Etymologien, uagtet han for flere af Navnene ikke 

 kjendle denne, da jeg ikke for disse havde angivet den i de ved- 

 kommende Afhandlinger. Men han har uheldigvis tillige i en me- 

 ningsforstyrrende Skikkelse gjengivel den Etymologi, der i disse 

 var bleven anført for andre af Navnene. Værre er det imidlertid, 

 al Dr. Fischer (med et for Dagen lagt utilstrækkeligt Kjendskab 

 lil Græsken og Reglerne for dens Orddannelser) har tilladt sig en 

 Omdannelse, en saakaldl Emendalio, men som er bleven en 

 ligefrem Depravalio af de indførte Slægtsnavne. 



Imod denne Fremgangsmaade tillader jeg mig slrax al nedlægge 

 en Protest, forventende, at den ærede Forfatter i det endnu ikke ud- 

 komne Slutningshefte af Værket vil kunne oplage de nødvendige Be- 

 rigtigelser. Disse ere blevne saa meget mere ønskelige, som allerede 

 Dr. Rochebr u ne i sin «Élude monographique de la famille des iSeparfcc« 

 (Bullet. Soc. Philomat. de Paris. 1884) er Iraadt i Dr. Fischers i denne 

 Retning slette Fodspor, og lil Ændringen af hvert Slæglnavn «n'élanl 

 pas grammatical« — NB. efter de Herrers Sproglære — har naivt 



