104 J- L- Cssing. 



ikke altid klar og Reglernes Sammenhæng ikke altid korrekt 

 opfattet. Hvad man i Tyskland havde savnet hos Ziimpt, var 

 dog især en filosofisk Begrundelse af Reglerne; efter Kants og 

 Fichtes Filosofi skulde jo alt tilskæres, selv hvor det drejede 

 sig om Enkeltheder, der vare Resultater af mangfoldige for- 

 skjellige Faktorer. En saadan filosofisk Grammatik havde Rams- 

 horn leveret, et Misfoster, som dog ved sit tilsyneladende 

 Tankeindhold og sit store Omfang nød en vis Anseelse. Det 

 var et stort Fremskridt, da Billroth i 1832 udgav sin latinske 

 Syntax og nogle Aar efter sin latinske Grammatik. Skjøndt det 

 ogsaa her ikke altid var Sprogets egne Fænomener, men frem- 

 mede, almenfilosofiske Forestillinger, der laa til Grund for An- 

 ordningen, var her dog en ganske anden Klarhed i Tanken og 

 Rigtighed i Udtrykket. Det var derfor et fortjenstfuldt Arbejde 

 af Oppermann at bearbejde Billroths Grammatik paa Dansk 

 (Latinsk Sproglære til Skolebrug, udarbejdet især efter Billroth, 

 1840), og hans Bog vilde uden Tvivl være bleven Badens Af- 

 løser, hvis ikke Madvigs var udkommet Aaret efter, hvorved 

 man i langt højere Grad fik hvad man trængte til: fyldig og 

 sikker Kundskab til Sproget, fremsat i sikkert og bestemt for- 

 mulerede Regler i en let overskuelig og paa Sprogstoffet selv 

 grundet AnordninsM- 



') Det er ikke uinteressant at sammenligne Reglerne i Badens, Ramshorns 

 og Madvigs Grammatilier. Jeg vil tage Begyndelsen af Læren om 

 Conjunctiv. Baden (7. L'dg. 1830): "Conjunctivus bruges, hvor man vil 

 tilkjendegive , at Noget ikkun er tænkeligt eller ønskeligt, at det ind- 

 rømmes eller forudsættes, men kun i Forestillingen, ikke i Virkeligheden«. 

 Det sidste, visselig overflødige Tillæg, hidrører ikke fra Baden selv, men 

 fra senere Bearbejdelse; men Heglen selv er urigtig; thi naar jeg vil 

 sige, al noget er tænkeligt eller ønskeligt, siger jeg dette ganske ligefrem 

 i Indicativ og ikke i Conjunctiv. Der fortsættes: »Dette gjælder, hvor 

 Tanken eller Frenistillingsmaaden selv fordrer Conjunctiv; men under- 

 tiden styres ogsaa Conjunctivet af den Conjunction eller Partikel, som 

 forbinder det med en anden Sætning«. Her er alfsaa ingen Tanke for- 

 bunden med Conjunctiven, ja ikke engang en egen Fremstilllngsmaade, 

 og dog er det, der derefter anføres: afhængige Spørgesætninger, Bisæt- 



